ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2020 р.           Справа№ 911/2963/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Коротун О.М. 

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.12.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича
на рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020 (повний текст складено 07.08.2020)
у справі №911/2963/19 (суддя Третьякова О.О.)
за позовом Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва
до Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича
про стягнення 661 212,97 грн., 

                                                   ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича (далі - відповідач) про стягнення 661 212,97 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.02.2020).
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем договору оренди нерухомого майна від 01.03.2010 №1486 щодо сплати заборгованості  за оренду приміщення за період  з грудня 2018  по лютий 2020 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.02.2020).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.08.2020 позов задоволено повністю. 
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" 661212 грн. 97 коп. заборгованості та 9918 грн. 19 коп. судового збору.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати заборгованості  за оренду приміщення не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємць Міркевич Юрій Матвійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020 у справі № 911/2963/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив засади змагальності сторін та позбавив його права на захист, оскільки прийняв рішення  до прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови щодо оскаржуваного зустрічного позову Фізичної особи - підприємця Міркевич Юрія Матвійовича.
Скаржник стверджує, що місцевий господарський суд протиправно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо вірності розрахунку заборгованості орендної плати згідно з договором оренди №1486 від 01.03.2010.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 21.10.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що нарахування орендної плати було узгоджено сторонами по договору на початок 2017. Заперечення, заяви про переукладення, підписання додаткових угод про зміну орендної плати по договору та припинення договору відповідач не надавав. Крім того, відповідач не направляв акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 справу №911/2963/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі №911/2963/19 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020 у справі № 911/2963/19 залишено без руху. 
Фізичною особою - підприємцем Міркевичем Юрієм Матвійовичем подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано оригінал квитанції № 51747370 від 25.09.2020 та докази направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020 у справі № 911/2963/19 та справу  призначено до розгляду на 16.11.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича про відкладення розгляду справи № 911/2963/19, розгляд справи відкладено на 02.12.2020 та зобов`язано представника Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича надати до суду підтвердження щодо поважності причин неявки у судове засідання 16.11.2020.
01.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду представником Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича подано клопотання про перенесення розгляду справу.
Клопотання мотивовано тим, що представник апелянта в судове засідання прибути не може, у зв`язку з тим, що знаходиться в Хмельницькій області, в той час, як ФОП Міркевич Юрій Матвійович не отримував ухвалу про виклик у судове засідання. 
Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання, зазначає наступне.
Поштова кореспонденція апелянту надсилалась на адресу: Київська область, м. Бровари, вул. Олімпійська, буд. 10, кв. 127, що відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Зі змісту частини 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вбачається, що державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних наслідків (зокрема неотримання поштової кореспонденції).
Згідно із статтею 10 вказаного Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. 
Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі 911/3309/17.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що апелянт  мав право ознайомитись з ухвалою суду  в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім того, колегія суддів наголошує, що саме апелянт повинен бути зацікавлений у розгляді його апеляційної скарги у належні строки.
Також, колегія суддів зазначає, що ухвалою від 16.11.2020 розгляд справи вже відкладався за клопотанням відповідача та було зобов`язано представника Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича надати до суду підтвердження щодо поважності причин неявки в судове засідання 16.11.2020. Однак, доказів поважності неявки представник до суду не подав.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.
Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Колегія суддів вважає, що повторне звернення відповідача з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги може свідчити про затягування розгляду апеляційної скарги.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні  клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Явка учасників у судове засідання 

Позивач у судове засідання, призначене на 02.12.2020, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.03.2010 між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у м. Києві ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Міркевичем Юрієм Матвійовичем (орендар) укладено договір №1486 оренди нерухомого майна.
Відповідно до 1.1 договору  орендодавець передає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та окреме індивідуально визначене майно, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (далі - об`єкт оренди), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С. Лазо, буд. 5-а.
Цільове призначення об`єкту оренди: для розміщення майстерні з ремонту взуття (п. 1.2 договору).
Згідно з пунктом 2.1 договору об`єктом оренди є нерухоме майно (будівля, споруда) загальною площею 642,40 кв. м, у тому числі перший поверх 581,90 кв. м та підвальне приміщення 60,50 кв. м. Устаткування, інвентар, інше майно (за наявності) передається в оренду згідно з переліком, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).
Пунктом 2.3 договору передбачено, що об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і знаходиться на балансі Дніпровської районної у м. Києві ради та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на утриманні, експлуатаційному обслуговуванні житлового та нежитлового фонду прибудинкових територій Дніпровського району м. Києва (балансоутримувач). 
У пункті 3.1 договору сторони передбачили, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди у строк, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі нерухомого майна з урахуванням особливостей, визначених у п. 5.16 цього договору. Опис технічного стану об`єкту оренди на дату передачі його орендареві зазначається в акті приймання-передачі нерухомого майна, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).
Орендна плата за користування об`єктом оренди визначається на підставі Методики розрахунку і використання орендної плати, затвердженої рішенням Дніпровської районної в м. Києві ради №221 від 27.03.2008 та №412 від 22.12.2009 (пункт 4.1 договору).
Відповідно до  пунктів 4.2, 4.3, 4.4 договору орендна плата сплачується згідно з розрахунком, викладеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною цього договору, і перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця. Податок на додану вартість орендар сплачує в розмірі та порядку, встановленому чинним законодавством України. Орендна плата з урахуванням індексу інфляції та інші платежі щомісячно сплачуються орендарем незалежно від наслідків його діяльності, не пізніше 25 числа поточного місяця на поточний рахунок орендодавця. Орендар сплачує орендну плату та інші платежі самостійно на підставі виставлених орендодавцем рахунків. Відповідні рахунки зі сторони орендодавця можуть бути надіслані орендарю за допомогою засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта, тощо).
Згідно із  пунктами 4.7, 4.10, 4.11 договору орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі передбачені договором. Розмір орендної плати та інші платежі за користування об`єктом оренди змінюється з моменту набуття чинності рішенням Дніпровської районної у м. Києві ради про зміни орендної ставки, зміну Методики її розрахунку, в інших випадках передбачених законодавством України та рішеннями Дніпровської районної в м. Києві ради. В цьому разі додаток №2 та додаток №4 підлягають корегуванню в обов`язковому порядку. Орендар зобов`язаний надати кожного кварталу акт звірки розрахунків по орендним та іншим платежам в бухгалтерію орендодавця.
Пунктом 5.16 договору передбачено, що орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди згідно з цим договором по акту приймання-передачі, який підписується одночасно з цим договором.
Орендар зобов`язаний сплатити орендну плату та інші платежі передбачені договором, заборгованість з орендної плати та іншим платежам, за весь період оренди по день фактичної передачі майна орендодавцю та балансоутримувачу на підставі акта приймання-передачі (пункт 6.2 договору).
У пункті 6.5 договору сторони вказали, що об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акта приймання-передачі, після чого припиняються нарахування орендної плати та інших платежів, зазначених у цьому договорі.
Договір діє з 01.03.2010 до 06.10.2012 включно. Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами. Після закінчення строку дії цього договору, у разі відсутності заперечень з боку орендодавця щодо продовження цього договору на новий строк, орендар зобов`язаний звернутися до власника об`єкта оренди в порядку визначеному Положенням про порядок надання об`єктів нерухомого майна, затвердженого рішенням Дніпровської районної у м. Києві ради, що діє на день звернення (пункти 8.1, 8.2, 8.3 договору).
Сторони в додатку №2 до договору №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 визначили розрахунок орендної плати, а в додатку №4 - розрахунок розміру місячної компенсації (відшкодування) податку плати за землю.
На виконання умов договору № 1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 Комунальне підприємство "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у м. Києві ради передало, а відповідач прийняв в користування нерухоме майно загальною площею 642,40 кв.м., в т.ч. перший поверх 581,90 кв.м. та підвальне приміщення 60,50 кв.м., що підтверджується актом від 01.03.2010 приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. С. Лазо, буд. 5-а.
Суд першої інстанції встановив, що в рішенні Господарського суду Київської області від 28.02.2019 №911/2697/18 (долученого позивачем до матеріалів справи), яке набрало законної сили, за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Міркевича Юрія Матвійовича про стягнення 176958,77 грн. вказано, що 01.06.2015 до договору  оренди №1486 від 01.03.2010 також вносились зміни.
Так,  01.06.2015 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Міркевичем Юрієм Матвійовичем (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (підприємство) укладено додаткову угоду №1486/1-ум про внесення змін до договору оренди №1486 від 01.03.2010, відповідно до якої Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" приймає на себе права та обов`язки підприємства (балансоутримувача) і стає стороною за договором № 1486 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду. Борги, які виникли по оренді нежитлових приміщень та компенсації плати податку за землю станом на 31.03.2015 підлягають відшкодуванню на рахунок КП "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва", грошові зобов`язання, які виникли з 01.04.2015 підлягають перерахуванню на користь КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва".
Крім того, додатковою угодою № 1486/1-ум від 01.06.2015 сторони вирішили викласти п. 3.5 договору в наступній редакції: орендна плата сплачується орендарем починаючи з 01.04.2015 на рахунок орендодавця, останнім днем нарахування орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.
З наданих позивачем документів місцевий господарський суд також встановив, що 07.02.2017 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Міркевичем Юрієм Матвійовичем (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (підприємство) укладено договір №1486/1-2 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення № 1486 від 01.03.2010, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт), яке знаходиться за адресою: вулиця Інженера Бородіна, 5-А для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (ремонт взуття).
Також, договором №1486/1-2 від 07.02.2017 сторони внесли зміни до п.2.2, 3.1, 3.2, 4.5, 8.5 та п. 9.1 договору № 1486 від 01.03.2010.
Так, відповідно до п. 3.1 договору (у новій редакції) за користування об`єктом оренди з 19.04.2016 орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради №415/1280 від 21.04.2015, базовий місяць оренди - жовтень 2015 року та становить 27895, 83 грн. без ПДВ. З 19.04.2016 розмір місячної орендної плати за перший місяць оренди (квітень 2016) розраховується шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2015 року - грудень 2015 (1,027) та становить 28649,02 грн. без ПДВ.
Згідно з пунктом 3.2 договору (у новій редакції) орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, із врахуванням пункту 9 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік". Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.
Пунктом 9.1 договору (у новій редакції) передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України цей договір укладений з моменту підписання його сторонами та діє з 06.10.2015 по 30.04.2017.
Додатком №1 до договору №1486/1-2 від 07.02.2017 сторони визначили розрахунок орендної плати за нежиле приміщення за базовий місяць (жовтень) 2015.
З відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом пешої інстанції встановлено, що 28.02.2019 у справі №911/2697/18 винесено рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на користь Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва" 175797,64 грн. заборгованості з орендної плати за договором від 01.03.2010 №1486 з наступними змінами і доповненнями. Позовні вимоги у справі №911/2697/18 заявлено за період з січня 2018 по листопад 2018 в сумі 176958,77 грн. Судом задоволено частково позовні вимоги в сумі 175797,64 грн. у зв`язку із здійсненням перерахунку.          
Звертаючись з позовом позивач посилався на неналежне виконання відповідачем договору оренди нерухомого майна №1486  від 01.03.2010 щодо сплати заборгованості  за оренду приміщення за період  з грудня 2018 по лютий 2020 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.02.2020).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, договір, укладений між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у м. Києві ради та Фізичною особою-підприємцем Міркевичем Юрієм Матвійовичем, за своєю правовою природою відноситься до договорів оренди.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Статтею 767 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.  Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та відповідно до матеріалів справи, позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури щодо орендної плати на загальну суму 661212,97 грн., що підтверджується наступними копіями рахунків-фактури: №1059 від 11.12.2018 на суму 42599,37 грн. (орендна плата за грудень 2018); №973 від 10.01.2019 на суму 42899,84 грн.  (орендна плата за січень 2019); №914 від 11.02.2019 на суму 43328,84 грн.  (орендна плата за  лютий 2019); №905 від 11.03.2019 на суму 43545,49 грн.   (орендна плата за березень 2019; №899 від 10.04.2019 на суму 43937,40 грн.  (орендна плата за  квітень 2019; №1009 від 10.05.2019 на суму 44376,77 грн.  (орендна плата за   травень 2019; №945 від 11.06.2019 на суму 44687,41 грн.  (орендна плата за  червень 2019;  №1039 від 10.07.2019 на суму 44463,97 грн. (орендна плата за  липень 2019; №979 від 12.08.2019 на суму 44197,19 грн.  (орендна плата за  серпень 2019; №987 від 10.09.2019 на суму 44064,60 грн.  (орендна плата за  вересень 2019; №1070 від 10.10.2019 на суму 44373,05 грн. (орендна плата за  жовтень 2019; №915 від 11.11.2019 на суму 44683,66 грн. (орендна плата за листопад 2019; №997 від 10.12.2019 на суму 44728,34 грн. (орендна плата за  грудень 2019; №1044 від 10.01.2020 на суму 44638,88 грн.  (орендна плата за  січень 2020; №1011 від 11.02.2020 на суму 44728,16 грн. (орендна плата за  лютий 2020). 
Також, позивач склав акти виконаних робіт за договором на загальну суму 661212,97 грн., а саме: №1059 від 31.12.2018 на суму 42599,37 грн. (орендна плата за грудень 2018); №820 від 31.01.2019 на суму 42899,84 грн.  (орендна плата за січень 2019); №844 від 28.02.2019 на суму 43328,84 грн. (орендна плата за лютий 2019); №854 від 31.03.2019 на суму 43545,49 грн. (орендна плата за березень 2019); №826 від 30.04.2019 на суму 43937,40 грн. (орендна плата за квітень 2019); №941 від 31.05.2019 на суму 44376,77 грн. (орендна плата за травень 2019); №923 від 30.06.2019 на суму 44687,41 грн. (орендна плата за червень 2019); №872 від 31.07.2019 на суму 44463,97 грн. (орендна плата за липень 2019); №902 від 31.08.2019 на суму 44197,19 грн. (орендна плата за серпень 2019); №934 від 30.09.2019 на суму 44064,60 грн. (орендна плата за вересень 2019); №853 від 31.10.2019 на суму 44373,05 грн. (орендна плата за жовтень 2019); №812 від 30.11.2019 на суму 44683,66 грн. (орендна плата за листопад 2019); №1010 від 31.12.2019 на суму 44728,34 грн. (орендна плата за грудень 2019); №949 від 31.01.2020 на суму 44638,88 грн. (орендна плата за січень 2020); №907 від 29.02.2020 на суму 44728,16 грн. (орендна плата за лютий 2020).   
У зв`язку з тим,  що факт виникнення у орендаря грошових зобов`язань за договором та строк оплати не був поставлений сторонами у залежність від обставин підписання актів виконаних робіт та отримання рахунків на оплату, тому відсутність підписів на актах і рахунках на оплату не являється відсутністю у відповідача грошових зобов`язань перед позивачем за укладеним сторонами договором.
Також, у матеріалах справи наявна податкова накладна №1572 від 31.12.2019 на суму 37273,62 грн. податку на додану вартість з орендної плати та податкова накладна від 31.01.2020 на суму 37199,07 грн. згідно з договором №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010.
З матеріалів справи вбачається, що орендодавець не отримував грошові надходження від орендаря щодо оплати оренди за договором оренди за період з грудня 2018  по лютий 2020, що підтверджується довідкою  банківської установи від 24.01.2020 №62-4-05/1. 
За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Таким чином, в порушення вимог договору та ст. 610 Цивільного кодексу України, свої зобов`язання по оплаті орендної плати відповідач не виконав, у результаті чого виникла заборгованість, яка становить 661  212,97 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за орендну  плату за період з грудня 2018  по лютий 2020 в розмірі 661  212,97 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи відповідача про те, що позивачем невірно розраховано заборгованість за орендну плату, суд першої інстанції правомірно визнав безпідставними, з огляду на наступне.      
Однією із істотних умов договору оренди державного та комунального майна є орендна плата з урахуванням її індексації відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинній станом на дату укладення договору і внесення до нього останніх змін).    
Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Згідно із статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст.286 Господарського кодексу України).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.
Статтею 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства. 
Пунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 та 9.2 договору №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 зі змінами та доповненнями передбачено: за користування об`єктом оренди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць; розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України; додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується відповідачем разом з орендною платою;  усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.
З системного аналізу приписів ст. 14, 204, 629, 632, 762 Цивільного кодексу України, ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та положень договору, вбачається, що одностороння зміна такої істотної умови договору як розмір орендної плати (фіксований платіж) договором №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 зі змінами та доповненнями не передбачена, тобто періодичний перегляд або зміна розміру орендної плати, яка є регульованою ціною, здійснюються не автоматично на підставі нормативно-правових актів та наданих орендодавцем розрахунків, а саме шляхом внесення сторонами змін та доповнень до договору №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №910/15376/17.
Суд першої інстанції правомірно вказав, що додатком до договору (зміни від 07.02.2017) сторони визначили розрахунок орендної плати за об`єкт оренди за базовий місяць - жовтень 2015 у розмірі 27895,83 грн. без ПДВ, яка була застосована позивачем при нарахуванні відповідачу орендної плати за період, що заявлений до стягнення. 
Здійснивши перерахунок індексації вказаної суми відповідно до офіційно оприлюднених уповноваженим органом індексів інфляції, місцевий господарський суд встановив, що індекси інфляції, які підлягають застосуванню для розрахунку розміру орендної плати за кожен місяць є більшими, ніж той індекс, що застосовував позивач (більше, ніж 1,429, тоді як позивач використовував індекс, не більший за 1,362, що підтверджується поданими до матеріалів справи розрахунками орендної плати).    
Отже, в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність вищевказаного додатку до договору оренди в частині сплати орендної плати презюмується, оскільки він сторонами не оспорювався та будь-яких доказів ініціювання сторонами внесення змін до цього додатку та договору № 1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 після 07.02.2017 в частині розміру орендної плати суду не надано. 
У свою чергу, відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції зустрічного розрахунку заявлених позовних вимог не подав.  
Таким чином, посилання відповідача на те, що при нарахуванні орендної плати, яка заявлена до стягнення, позивачем не було враховано, що з 01.03.2018 змінилася Методика розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, та нараховано орендну плату без застосування положень вказаної Методики, не береться судом до уваги, оскільки будь-яких змін щодо цього сторонами у договір не вносилося та відповідачем не ініціювалося, а позивачем здійснено нарахування орендної плати відповідно до умов договору №1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 (зі змінами та доповненнями).
Посилання скаржника на те, що місцевий господарський суд протиправно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо вірності розрахунку заборгованості орендної плати згідно з договором оренди №1486 від 01.03.2010, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи  з наступного.
Пунктом 1 частини 1   статті 99 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
З огляду на вказане вище, колегія суддів зазначає, що  для визначення розміру заборгованості щодо орендної плати за договором не потрібні спеціальні знання експерта. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. 
Щодо тверджень скаржника про те, що суд першої інстанції порушив засади змагальності сторін та позбавив його права на захист, оскільки прийняв рішення  до прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови щодо оскаржуваного зустрічного позову Фізичної особи - підприємця Міркевич Юрія Матвійовича, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 17.10 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України  у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені  пунктами 1,  6-8,  10,  12-14,  17,  19,  21,  31-33  частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.
В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи;
Згідно із п. 17.11 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи.
Отже, подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення зустрічного позову не перешкоджало продовженню розгляду справи місцевим господарським судом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020  у справі №911/2963/19  задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду Київської області від 05.08.2020  у справі №911/2963/19 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
      Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020  у справі №911/2963/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2020  у справі №911/2963/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Фізичну особу - підприємця Міркевича Юрія Матвійовича.

4.  Матеріали справи № 911/2963/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 10.12.2020.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Коротун