ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/665/20  Номер провадження 33/814/636/20	Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя   судової    палати     з розгляду  кримінальних     справ    Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року,
в с т а н о в и в :

Цією постановою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді виконуючого обов`язки старости Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ідентифікаційний номер невідомий, відомості про наявність-відсутність судимості та притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  та накладено  адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір  в розмірі 420,4 грн. 
Згідно з постановою, 22 травня 2020 року близько 22 години 40 хвилини, по вулиці Каштанова в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .
Просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На обґрунтування вимог вказує, що суд належним чином не дослідив докази, а саме, не викликав свідків для допиту, відмовивши захиснику у задоволенні відповідного клопотання, інспектора та медичного працівника, що проводив огляд, а також розглянув справу за його відсутності, належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про неповноту судового розгляду та порушення його права на захист.
Зазначає, що мав змогу ознайомитися з матеріалами справи лише 26 серпня 2020 року.
Вважає, що суддя пришвидшив розгляд справи та завчасно виніс рішення задля уникнення адміністративної відповідальності, оскільки 23 серпня 2020 року закінчився строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Також вказує на порушення процедури проведення огляду через відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду та неналежність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення через відсутність у останньому вказівки про те, які саме ознаки сп`яніння були встановлені та відсутність свідків під час складання протоколу. 
Зазначає, що від керування автомобілем його не відстороняли, медичний висновок щодо результатів огляду не завірений підписом і печаткою лікарського закладу, що свідчить про недійсність такого висновку як доказу, а також вказує на зазначені у постанові та у висновку різні спеціальні технічні засоби «Alcotest 6510» та «Alcotest 6810».
07.12.2020 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього без його участі та без участі його захисника, тому вважаю за можливе проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та захисника Стахурлового І.І. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
       Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя місцевого суду, попри твердження апелянта, дотримався вимог вказаних статей КУпАП та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Частина 1 статті 130 КУпАП у редакції Закону України № 1446-VIII від 07.07.2016, що діяла на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та складення відповідного протоколу щодо нього, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у КНП «Миргородська центральна районна лікарня». Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, був належно перевірений та оцінений судом першої та апеляційної інстанцій. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було. Доводи апелянта щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, які виявлені у нього, є неспроможними, оскільки такі ознаки не мали бути зазначені у протоколі, складеному за фактом керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що був встановлений шляхом проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння у КНП "Миргородська центральна районна лікарня".
Факт сп`яніння встановлено висновком лікаря КНП «Миргородська центральна районна лікарня» від 22.05.2020 року №61, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора - результат вимірювання вказав про наявність етилового спирту у видихуваному повітрі в кількості 1,27 проміле о 23 год 30 хв. та 1,34 проміле 20 хвилин потому. 
Згідно з Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №61 від 22.05.2020 року, лікарем було проведено зовнішній огляд ОСОБА_1 та використано технічний засіб вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі "Alcotest 6510". За результатом огляду ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що в обід цього дня вживав алкоголь. 
Огляд на стан сп`яніння проведено уповноваженою особою в медичному закладі у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року №1452 №1452/735 і підстав ставити під сумнів акт та виданий на його основі висновок, суд не вбачає.
Також є необґрунтованими і доводи апелянта щодо незаконності висновку медичного огляду з підстав відсутності на ньому підпису та печатки медичного закладу, адже вказаний висновок складений уповноваженою особою, завірений підписом лікаря, який проводив огляд, містить усі необхідні реквізити та дані, а тому є належним доказом у справі.
Невідповідність назви приладу - «Alcotest 6810», вказаної у постанові суду, з висновком щодо результатів медичного огляду не є істотними, оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проходив за допомогою приладу "Alcotest 6510", ARAD-0184, що підтверджуєтьcя актом медичного огляду та свідоцтвом про повірку вказаного газоаналізатора. Вказані апелянтом недоліки не впливають на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові судді.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі, відображається момент руху автомобіля Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та його подальша зупинка. Під час спілкування у ОСОБА_1 поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд. ОСОБА_1 підтвердив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився пройти огляд у медичному закладі, в зв`язку з чим був доставлений до КНП «Миргородська центральна районна лікарня», де у присутності медичних працівників шляхом проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора „Alcotest 6510” встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
У наданих працівнику поліції письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що 22.05.2020 близько 17 години вживав пиво, після чого близько 22 год 40 хв у цей же день керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , а також підтвердив, що надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння. 
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані. 
Доводи апелянта щодо порушення його прав розглядом справи про адміністративне правопорушення у його відсутність, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду і під час апеляційного розгляду безпосередньо перевірені докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Ні в суді першої, ні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не скористався своїм правом особистої участі у судових засіданнях з розгляду його справи, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду його справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.
Та обставина, що свідки, інспектор та медичний працівник, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки присутність свідків під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння вбачається з матеріалів відеозапису, а докази, які були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі, є достатніми та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про не відсторонення його від керування автомобілем, оскільки після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння працівник поліції запропонував ОСОБА_1 залишити автомобіль, яким останній керував, та проїхати до медичного закладу у службовому автомобілі, на що ОСОБА_1 погодився. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.
Враховуючи  вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                В.М. Герасименко