КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/347/20                                                                                        головуючий у І інстанції: Белоконна І.В.
провадження 22-ц/824/8367/2020                                                                                           доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
08 жовтня 2020 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від  17 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,- 
 
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 рокуОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказана квартира знаходиться на 9 поверсі 9-поверхового будинку, над квартирою знаходиться приміщення технічного поверху.
25 вересня 2018 року відбулося залиття вищевказаної квартири. Причиною залиття є відкриття спускних кранів мережі централізованого опалення невідомими особами (приміщення технічного поверху зачинено на замок).
Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі позивача, з урахування фізичного зносу становить 18 379,00 грн.
Вказувала, що винні неправомірні дії Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»(надалі КП «Керуюча компанія» та/або відповідач) виражені в неналежному виконанні ним обов`язків щодо управління, експлуатації та обслуговування майна, в порушення норм визначених Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що спричинили залиття квартири.
Просила стягнути із відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18 379 грн. та судові витрати. 
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від  17 березня 2020 року позов задволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Керуюча компанія» звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Представник відповідача зазначає, що позивач являється співвласником багатоквартирного будинку, мешканцями якого було встановлено замки на технічний поверх, що ускладнює доступ відповідача до вказаного приміщеня.
Крім того, у відповідності до планово-профілактичного огляду встановлено, що всі інженерні мережі знаходились в задовільному стані.
Вважає, що місцевим судом не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та завданням шкоди позивачу. 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача вказує, що відповідач є балансоутримувачем будинку та відповідальність за залиття квартири в даному випадку у відповідності до норм законодавства покладається на нього, оскільки не було забезпечено належної  експлуатації та утримання майна.
Зауважує, що доказами наявними в матеріалах справи спростовується твердження, щодо обмеження доступу відповідача до технічних приміщень.
Вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач зазнала матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача як виконавця послуг з утримання та ремонту теплової мережі в її будинку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, що  Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 22 липня 2013 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказана квартира знаходиться на 9 поверсі 9-поверхового будинку, над квартирою знаходиться приміщення технічного поверху (а.с.7-8).
Відповідач є балансоутримувачем будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно Акту від 11 жовтня 2018 року, який було складено представниками балансоутримувача - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (відповідач) в особі працівників відособленого підрозділу ЖЕД 514, 25 вересня 2018 року відбулося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною залиття є відкриття спускних кранів мережі централізованого опалення невідомими особами (приміщення технічного поверху зачинено на замок) (а.с.15).
Згідно акту встановлено наступні пошкодження внаслідок залиття: на стелі та стінах в кухні, коридорі та балконі спостерігаються чисельні сліди залиття; в кімнаті 12,6 кв.м. пошкоджено - стіна (шпалери покращеної якості) -10 кв.м., підлога (ламінат) 3 кв.м. на балконі 8,4 кв.м. - відкоси вікна (відшарування шпаклівки) - 0,3 кв.м.; відкоси вікна (водоемульсійна фарба) - 0,3 кв.м. Висновки і рекомендації комісії: для ліквідації наслідків залиття необхідно виконати наступні роботі: Кімната 12,6 кв.м. - стіна (заміна шпалер покращеної якості) - 29,05 кв.м., підлога (ламінат) - 12,6 кв.м.; Балкон 8,4 кв.м. - відкоси вікна кухні (відновлення шпаклівки) - 0,3 кв.м.; Відкоси вікна кухні (фарбування водоемульсійною фарбою) - 0,86 кв.м. (а.с.15).
Для оцінки матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, позивач звернулася до ТОВ «Аелєкон», з яким уклала договір № 00204/19 від 01 лютого 2019 року про проведення незалежної оцінки розміру матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, та сплатила вартість послуг за даним Договором у розмірі 2 030,00 грн (а.с.16-19).
Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Аелєкон» від 14.02.2019 розмір матеріального збитку, завданого квартирі, з урахування фізичного зносу становить - 18 379,00 грн (а.с.23-42).
Згідно Акту № 474/2 щодо готовності до опалювального сезону від 04 вересня                  2018 року вбачається, що 04 вересня 2018 року представником РТМ «Поділ» СП «КТМ» КП «КИЕ» у присутності начальника ЖЕД 514 було перевірено теплову мережу за адресою:                   АДРЕСА_2 (а.с.95).
 
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. 
Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. 
У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. 
У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача. 
Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини. 
Відповідно до п. п. 2, 5, 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на 25.09.2018) балансоутримувач зобов`язаний визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на 25.09.2018) виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Згідно положень ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на 25.09.2018) виконавець зобов`язаний зокрема: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
 
Як було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач являється балансоутримувачем будинку, в якому відбулось залиття квартири позивача.
Причиною залиття є відкриття спускних кранів мережі централізованого опалення невідомими особами.
Доводи, щодо відсутності вини КП «Керуюча компанія» у відкритті спускних кранів та відповідно подальшому залитті квартири колегією суддів відхиляються, оскільки у відповідності до норм ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме балансоутримувач повинен забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі, а тому відповідальність за неналежне його утримання покладається на відповідача.
Доказів, які б вказували на вину інших осіб у залитті квартири матеріали справи не містять.
Доводи особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо відсутності доступу КП «Керуюча компанія» до технічних приміщень спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме наявністю відомостей, щодо проведення профілактичного огляду. 
Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність розміру матеріальної шкоди, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказаний розмір визначено Звітом про оцінку розміру матеріального збитку, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, доказів на спростування зазначеного висновку відповідачем не надавались. 
Доводів спрямованих на спростування висновків суду в частині стягнення із відповідача судових витрат, понесених на оплату експертного дослідження та правничої допомоги, матеріали справи не містять. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. 
Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем при відзиву на апеляційну скаргу,надано опис робіт (наданих послуг) та витрат на правову (правничу) допомогу вартість яких становить 2000 грн.,  надання послуг підтверджується додатком №3 до договору від 06 листопада 2019 року(а.с. 176), факт здійсненої оплати наданих послуг до договору про надання правової допомоги від                            06 листопада 2019 року, підтверджується квіитанцією: № 0.0.1772030593.1від 17 липня       2020року на суму 2000 грн. (а.с. 177).
З огляду на вказане, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від  17 березня 2020 року залишити без змін. 
 
Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (код ЄДРПОУ 39611267, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Північна, 22) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) витрати на професійну правничу допомогупонесені в суді апеляційної інстанції в розмірі             2 000(дві тисячі) грн. 00 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено «08» жовтня 2020 року.

 
Головуючий

Судді: