ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 810/2893/15
адміністративне провадження № К/9901/10100/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Єзеров А.А., Кравчук В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 (суддя - Лапій С.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 (судді - Старова Н.Е., Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Стадне» до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Вікторія», Садівничий кооператив «Вікторія-Плюс», про визнання протиправними дій, 
встановив:
У липні 2015 року Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Стадне» звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві  щодо зняття з контролю припису №08/11-18-348 від 02.07.2014, внесеного Обслуговуючому кооперативу «Садівничий кооператив «Вікторія».
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОК «СТ «Стадне» на підставі договору оренди від 15.04.2008 №1392 (зі змінами), укладеного між ним та Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області, використовує на праві оренди земельну ділянку загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером 3220882600:04:007:2124 в Бориспільському районі Київської області.
12.02.2013 позивач звернувся до відповідача зі скаргою №005-02/13, у якій зазначав, що на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні, самочинно встановлені лінії електропередач без його погодження (як законного орендаря) та без погодження з відповідними органами, і по ним незаконно постачається електроенергія.
Інспекцією Держенергонагляду в м. Києві за вищевказаною скаргою проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що енергопостачальною організацією ПАТ «Київенерго» з ОК «СК «Вікторія» укладено договір від 21.10.2009 №3372035 на електропостачання для останнього, а електропостачання на земельну ділянку, належну ОК «СТ «Стадне» на підставі договору оренди, здійснюється кабельно-повітряною лінією 0,4кВ від внутрішніх мереж РУ0,4кВ КТП 7265 після розрахункового приладу обліку, що утримується на балансі ОК «СК «Вікторія». Проектно-технічна та інша дозвільна документація на підключення від електромереж ОК «СК «Вікторія» садівничих будинків СК «Вікторія-Плюс» відсутня, що є порушенням вимог розділу IV п.3.1, 5.7 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів та вимог п.1.6, 7.5 Правил користування електричною енергією (лист Відповідача № 09/138 3від 02 липня 2014 року).
Враховуючи зазначене, керівництву ОК «СК «Вікторія» винесено припис №08/11-18-348 від 02.07.2014 на приведення електропостачання до узгодженої проектно-технічної документації.
Судами встановлено, та не спростовано сторонами, що вищевказана лінія електропередач розміщена невстановленими особами на земельній ділянці, яка перебуває в оренді ОК «СТ «Стадне», самочинно без отримання будь-яких дозвільних документів. Крім того, у   СК   «Вікторія-Плюс» відсутні права на земельні ділянки на території Бориспільського району, що підтверджується листом Управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської області №ПІ-36/0-383/6-15 від 13.08.2015.
Крім того,   СК   «Вікторія-Плюс» не надано суду документів, які підтверджують наявність у членів останнього законно збудованих садових будинків, або об`єктів, будівництво яких триває законно, на земельній ділянці позивача.
ОК «СК «Вікторія» на виконання вимог припису надано відповідачу розроблений ТОВ «Енергоера» робочий проект зовнішнього електропостачання   СК   «Вікторія-Плюс», який погоджено тільки третіми особами.
Після отримання відповідачем листа, в якому вказано про усунення порушень та огляду інспектором вищевказаного робочого проекту, за пропозицією останнього припис №08/11-18-348 від 02.07.2014 знято з контролю у зв`язку з його виконанням.
Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що припис знято з контролю передчасно, оскільки ОК «СК «Вікторія» не усунуто виявлені порушення законодавства при постачанні електроенергії на земельну ділянку, законним орендарем якої він є.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зняття органами Держенергонагляду винесеного суб`єкту господарювання припису з контролю може відбуватись лише після усунення встановлених раніше порушень вимог законодавства.
Враховуючи, що розроблена ТОВ «Енергоера» проектна документація та укладені між третіми особами договори не вказують на усунення ОК «СК «Вікторія» порушень вимог законодавства при постачанні електроенергії на земельну ділянку ОК «СТ «Стадне», суди дійшли висновку щодо протиправності дій відповідача при знятті припису з контролю.
Крім того, суди дійшли висновку, що укладені між третіми особами договори з метою постачання електроенергії на земельну ділянку позивача без його відома та погодження порушують право ОК «СТ «Стадне» на користування земельною ділянкою, передбачене ст. 95 Земельного кодексу України.
При цьому судами здійснено посилання на положення статті 27 Земельного кодексу України, згідно з якою орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, та частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суди дійшли висновку, що право господарювати на земельних ділянках надано виключно землекористувачам або власникам земельних ділянок, що виключає можливість у законний спосіб укладення будь-яких договорів, які стосуються використання земельної ділянки (в тому числі здійснення постачання електроенергії), особами, які не є законним користувачами або власниками земельних ділянок.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки дійсним обставинам справи, не досліджено належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення спору та ухвалено рішення, які підлягають скасуванню.
Зокрема посилався на те, що звернення позивача до суду з цим позовом є наслідком неврегулювання спору між позивачем та третіми особами щодо використання земельної ділянки, переданої позивачу відповідно до договору оренди, що підтверджується встановленою в ході розгляду справи інформацією про розгляд в Господарському суді Київської області спору за позовом СК «Вікторія-Плюс» щодо правомірності користування ОК «СТ «Стадне» земельною ділянкою, переданою йому в оренду. 
Посилався на те, що суди помилково віднесли до повноважень Інспекції нагляд за дотриманням земельного законодавства та законодавства про регулювання містобудівної документації, а також інших господарських відносин.
Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини другої   статті 2 КАС України   (у редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності   Конституцією   чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 7 частини першої   статті 3 КАС України   суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно із частиною другою   статті 4 КАС України   юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких   законом   установлений інший порядок судового вирішення.
Пунктом 1 частини другої   статті 17 КАС України   визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017р.), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.
Зокрема, у постанові від 19.02.2020 у справі №1340/3580/18 Велика Палата дійшла наступних висновків:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин,   навіть якщо до порушення   приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів».
Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не враховувати запропонований підхід під час вирішення цієї справи. 
Розглядаючи справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди попередніх інстанцій вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.
Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що звернення до суду з цим позовом зумовлено незгодою позивача з діями відповідача щодо зняття з контролю припису, винесеного треті особі - ОБ «СК «Вікторія» щодо порушення законодавства при постачанні без його згоди електроенергії на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні.
При цьому, припис та дії по його відкликанню безпосередньо позивачу не адресовані, а позовні вимоги обґрунтовано необхідністю захисту права позивача щодо належного користування земельною ділянкою та усунення перешкод з боку інших осіб у цьому. 
Зокрема, в позовній заяві позивач посилається на те, що здійснення електропостачання на земельну ділянку ОК «СТ «Стадне» порушує його, передбачені ст. 27 ЗК України, права, як законного орендаря, на належне користування спірною земельною ділянкою, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наявний між сторонами спір не пов`язаний із захистом прав у сфері публічно-правових відносин, а стосується цивільних прав та інтересів позивача та третіх осіб щодо користування земельною ділянкою.
Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до пункту 6 частини першої   статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Враховуючи характер спірних правовідносин та суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до статті 239 КАС України позивачі мають право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. 
постановив:
Касаційну скаргу Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві - задовольнити частково.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 - скасувати.
Провадження у справі №810/2893/15 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Стадне» до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в м. Києві, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Вікторія», Садівничий кооператив «Вікторія-Плюс», про визнання протиправними дій, - закрити.
Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови позивач вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук