ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  873/41/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Пєскова В.Г., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.
представники учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Романюка Ігоря Миколайовича 

на ухвалу    Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 

у справі    № 873/41/20
за заявою Селянського (фермерського) господарства Романюка Ігоря Миколайовича про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Господарський арбітраж" від 26.02.2020 у третейській справі № 01-05/20 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна Інжинірингова компанія "Миколаївінвестбуд", м. Миколаїв
до Селянського (Фермерського) господарства Романюка Ігоря Миколайовича, с.   Хворостів, Волинська обл.
за участю третьої особи на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр", м. Київ
про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна Інжинірингова компанія "Миколаївінвестбуд" (далі - ТОВ БІК "Миколаївінвестбуд", позивач) звернулось до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Господарський арбітраж" (далі - Третейський суд) з позовом до Селянського (Фермерського) господарства Романюка Ігоря Миколайовича (далі - СФГ Романюка І.М., відповідач), за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дистрибуційний центр", про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. 
Короткий зміст рішення третейського суду
Рішенням Третейського суду від 26.02.2020 у третейській справі № 01-05/20 задоволено позов ТОВ БІК "Миколаївінвестбуд" про стягнення з СФГ Романюка І.М. заборгованості за договором поставки сільськогосподарської техніки з розстроченням платежів №63-02 від 03.03.2017, стягнуто з відповідача                            1 310 000,00 грн основного боргу, 4   035   900,00 грн штрафу, 353   832,33 грн відсотків за неправомірне користування грошовими коштами, 70 975, 10 грн витрат на оплату третейського збору.
Короткий зміст вимог заявника
СФГ Романюка І.М. звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про скасування рішення Третейського суду від 26.02.2020 у третейській справі № 01-05/20.
Заява мотивована тим, що:
- рішення Третейського суду є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки про дату та час розгляду заяви в Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Господарський арбітраж" заявник дізнався після отримання повідомлення суду поштою 25.02.2020, у зв`язку з чим не міг бути присутнім у судовому засіданні 26.02.2020 та надати докази у третейській справі;
- станом на 26.02.2020 залишок заборгованості останнього становив 710 000,00 грн у зв`язку з частковим погашенням боргу.   
Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду (як суду першої інстанції)
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у даній справі відмовлено у задоволенні заяви СФГ Романюка І.М. про скасування рішення Третейського суду від 26.02.2020 у третейській справі № 01-05/20. Рішення Третейського суду від 26.02.2020 у третейській справі №01-05/20 залишено без змін.
Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що:
- рішення прийнято третейським судом у спорі, передбаченому третейською угодою між сторонами, та ним не вирішено питань, що виходять за межі третейської угоди, третейська угода (застереження) не визнана недійсною компетентним судом, питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі третейським судом не вирішувались;
- з огляду на наявні в матеріалах справи докази,  відповідача у третейській справі (заявника) було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду третейської справи, учасником якої він є; 
- твердження заявника про часткове погашення боргу станом на момент розгляду спору судом не приймаються до уваги, оскільки ні положеннями статтей 349, 350 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ні положеннями Закону України "Про третейські суди" при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду не надано права змінювати присуджені до стягнення суми у разі зміни фактичного стану розрахунків сторін на час розгляду такої заяви.
- будь-яких інших обставин, за наявності яких рішення третейського суду підлягає скасуванню (які передбачені статтею 350 ГПК України) з урахуванням положень частини четвертої статті 349 ГПК України, Північним апеляційний господарським судом не встановлено.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі скаржник, - СФГ Романюка І.М., просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №  873/41/20, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву скаржника про скасування рішення Третейського суду від 26.02.2020 у третейській справі №01-05/20.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права через неповне встановлення обставин, що мають значення для справи;
- оскаржуване рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, оскільки як такого спору на момент винесення рішення не існувало, права чи інтереси позивача у третейській справі не були порушені.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ БІК "Миколаївінвестбуд" висловлює свою незгоду з обставинами і аргументами, на яких ґрунтуються заявлені вимоги скаржника, зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними і просить відмовити у задоволенні цієї скарги та залишити в силі ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №873/41/20.
Апеляційне провадження
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №873/41/20 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий),           Ткаченко Н.Г., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.07.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СФГ    Романюка І.М. на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі № 873/41/20 та призначено до розгляду на    12.08.2020. Витребувано з Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Господарський арбітраж" третейську справу №01-05/20 та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №873/41/20.
У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - (головуючий), Ткаченко Н.Г., Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.08.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 12.08.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.09.2020. Витребувано з Північного апеляційного господарського суду третейську справу №01-05/20.
У зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів:               Огороднік К.М. - (головуючий), Пєсков В.Г., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 02.09.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.09.2020. Витребувано з Північного апеляційного господарського суду третейську справу №01-05/20.
В судове засідання 30.09.2020 учасники справи не з`явилися. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою та враховуючи, що апеляційне провадження у цій справі відкрито 14.07.2020, а розгляд цієї справи уже неодноразово відкладався, тому учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема і на подання відзивів, пояснень чи інших заяв по суті справи, відтак Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності їх повноважних представників.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
Відповідно до частини другої статті 24 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.
Частиною другої статті 25 ГПК України, передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Отже, з 15.12.2017 Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні суди з 15.12.2017 розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи щодо оскарження рішень третейських судів.
З урахуванням меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених статтею 269 ГПК України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд здійснює перегляд справи за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанцій з посиланням на норми права
Оцінивши наведені в апеляційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи та правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наступне.
Частинами третьою, четвертою статті 349 ГПК України передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу.
Відповідно до статті 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:
1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
3) третейську угоду визнано судом недійсною;
4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.
Аналогічні положення містить стаття 51 Закону України "Про третейські суди".
Верховний Суд звертає увагу, що перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, у зв`язку з чим заявнику при зверненні до компетентного суду з відповідною заявою необхідно довести їх наявність.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (частина перша статті 5 Закону України "Про третейські суди").
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.
Частинами першою, четвертою-шостою статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом, відповідно до п. 10.8 договору поставки сільськогосподарської техніки з ростроченням платежів № 63-02 від 03.03.2017 сторони дійшли згоди, що будь-які спори, розбіжності, вимоги, претензії, що виникли з цього договору або у зв`язку з цим договором, в тому числі, але не виключно, пов`язані з його укладанням, тлумаченням, зміною, розірванням, виконання, невиконанням, дійсністю, недійсністю, порушенням, припиненням підлягають остаточному розгляду в Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Господарський арбітраж" (40030, м. Суми, вул. Перекопська, 13) у відповідності з його регламентом та      Законом України "Про третейські суди". Склад третейського суду - 1 суддя. На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають з зазначеного у попередньому абзаці цього пункту договорі, але є наслідком визнання цього договору недійсним, або таким, що не був укладений. Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду українська. Сторони не вважають за необхідне ведення протоколу засідання третейського суду. Сторони дійшли згоди, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторін за наявними у справі доказами. У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.
Доказів визнання недійсною або оспорювання дійсності третейської угоди сторонами надано не було.
Як вбачається з матеріалів третейської справи №01-05/20 та рішення Третейського суду від 26.02.2020, спір у вказаній третейській справі стосується виконання договору поставки сільськогосподарської техніки.
З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком апеляційного господарського суду, що рішення Третейського суду від 26.02.2020 прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою між сторонами, а також цим рішенням не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди, третейська угода (застереження) не визнана недійсною компетентним судом.
Також, зі змісту третейської угоди вбачається, що спір розглядається одноособово суддею Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Господарський арбітраж" у відповідності з його Регламентом та Законом України "Про третейські суди", а тому положення пункту 4 частини другої статті 350 ГПК України та пункту 4 частини третьої статті 51 Закону України "Про третейські суди" до спірних правовідносин не застосовуються.
Крім того, обґрунтовуючи заяву про скасування рішення третейського суду, заявник (відповідач у третейській справі) вказував на те, що про дату та час розгляду заяви в Третейському суді заявник дізнався після отримання повідомлення суду поштою 25.02.2020, у зв`язку з чим не міг бути присутнім у судовому засіданні 26.02.2020 та надати докази у третейській справі.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 15, 39 Закону України "Про третейські суди" обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону.
Зі змісту пункту 3.4. Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Господарський арбітраж" вбачається, що сторони вважають належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи третейським судом, якщо відповідне повідомлення направлено сторонам за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом або отримане стороною особисто.
Як убачається з матеріалів третейської справи №01-05/20 та встановлено апеляційним господарським судом, Третейський суд надсилав відповідачу -                    СФГ Романюка І.М. на його юридичну адресу ухвали від 29.01.2020 про призначення розгляду справи №01-05/20 на 14.02.2020 та ухвали від 14.02.2020 про відкладення розгляду справи на 26.02.2019, що підтверджується наявними в матеріалах третейської справи фіскальними чеками від 31.01.2020, 21.02.2020.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного господарського суду щодо належного повідомлення відповідача у третейській справі (заявника) про дату, час та місце розгляду третейської справи, учасником якої він є.
При цьому, Суд зазначає, що приписами статті 51 Закону України "Про третейські суди" і статті 350 ГПК України не передбачено такої підстави для оскарження та скасування рішення третейського суду, як неповідомлення ним належним чином особи, яка брала участь у справі, про місце та час третейського розгляду. Пункт 5 частини третьої статті 51 названого Закону (та, відповідно пункт 5 частини другої статті 350 ГПК України) визначають як підставу для такого оскарження та скасування вирішення третейським судом питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі. 
Склад учасників третейського розгляду визначено статтею 34 Закону України "Про третейські суди", відповідно до частини першої якої учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.
З матеріалів даної справи №873/41/20 вбачається і скаржником не заперечується, що СФГ Романюка І.М. був учасником у третейській справі №01-05/20 як відповідач (будучи й стороною договору, з якого виник спір, та відповідно третейської угоди), а тому положення пункту 5 частини другої статті 350 ГПК України та пункту 5 частини третьої статті 51 Закону України "Про третейські суди" до спірних правовідносин не застосовуються. 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 876/16/19, від 07.04.2020 у справі № 873/5/20, від 20.08.2020 у справі №870/56/20.
Суд також відхиляє доводи заявника про часткове погашення боргу та наявності станом на дату прийняття рішення третейським судом додаткової угоди до основного договору поставки, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження під час розгляду справи у Третейському суді.
Враховуючи, що доказів часткового погашення боргу та наявності додаткової угоди до основного договору поставки відповідач третейському суду не надав, як і не надав заперечень на позов, третейським судом було розглянуто справу за наявними матеріалами та прийнято відповідне рішення.
Більш того, дослідження вказаних обставин виходить за межі розгляду апеляційним господарським судом та Верховним Судом заяви щодо оскарження рішення третейського суду у відповідності до положень статті 350 ГПК України та статті 51 Закону України "Про третейські суди". 
Як вірно зазначено апеляційним господарським судом, ні положеннями статтей 349, 350 ГПК України, ні положеннями Закону України "Про третейські суди" не передбачено права господарського суду за розглядом заяви про скасування рішення третейського суду змінювати присуджені до стягнення суми у разі зміни фактичного стану розрахунків сторін на час розгляду  такої заяви.
Натомість, Суд зазначає, що питання щодо розміру заборгованості може бути вирішено під час примусового виконання рішення третейського суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження".
Враховуючи викладене, оскільки скаржником не доведено наявність підстав для скасування рішення Третейського суду у відповідності до положень статті 350 ГПК України та статті 51 Закону України "Про третейські суди", як і не встановлено таких підстав апеляційним господарським судом та Верховним Судом, колегія суддів погоджується із висновками Північного апеляційного господарського суду про відмову в задоволенні заяви СФГ Романюка І.М.. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала апеляційного господарського суду у справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 275, статтею 276 ГПК України, апеляційна скарга СФГ Романюка І.М. підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі ухвала Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 - залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 275, 276, 282, 284, 326 ГПК України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :
1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства    Романюка Ігоря    Миколайовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №873/41/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          суддя                                                                                    К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                      С.В. Жуков 
                                                                                                                  В.Г. Пєсков