ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року	Львів	Справа № 300/1371/20 пров. № А/857/13485/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Онишкевича Т. В., Шевчук С.М.;
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня  2020 року у справі № 300/1371/20 (головуючий суддя Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Консалтинг ІФ» до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-
    
                                                       ВСТАНОВИВ:

23 червня 2020 року  Івано-Франківським  окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Консалтинг ІФ» до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 29282 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 201,94 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що адміністративно-господарські санкції та пеня підлягають стягненню  Івано-Франківським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів у зв`язку із непрацевлаштуванням відповідачем однієї особи із інвалідністю та несплатою вказаної санкції добровільно у встановлений законом строк.
Рішенням Івано-Франківського  окружного адміністративного суду від 13 жовтня  2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем  – Івано-Франківським  обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення  та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, так як на думку апелянта обов`язок відповідача полягає не тільки у створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а  й безпосереднім працевлаштуванням таких осіб на  створені робочі місця, чого в даному випадку дотримано не було.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1   ст.311 КАС України   розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4   ст.229 КАС України   якщо відповідно до положень цього   Кодексу   розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.           
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що 26.02.2020 до Івано-Франківського обласного відділення  Фонду соціального захисту інвалідів ТзОВ «Альянс-Консалтинг ІФ» подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, яким передбачено: середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу (осіб) – 10; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - “-”; кількість інвалідів – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів України” (осіб) – 1; середньорічна заробітна плата штатного працівника – 58564 грн (а.с.4).
Також, 12.03.2020 позивачем сформовано лист №03-32/249 про перерахування адміністративно-господарських санкцій, у якому повідомлено, що ТзОВ «Альянс-Консалтинг ІФ»  необхідно сплатити до 15.04.2020 санкцію в сумі 29282,00 грн (а.с.6).
Через несплату адміністративно-господарської санкції позивачем складено розрахунок суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості, яким визначено загальну суму – 29483,94 грн (29282,00 грн+201,94 грн) (а.с.5).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі  - №875-XII) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 19 Закону №875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно з частиною другою статті 19 даного Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.
Згідно зі статтею 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону №875-XII" затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування. Абзац третій пункту 2 вказаного Порядку передбачає обов`язок роботодавців подавати центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.
Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України "Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин".
Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно із частиною третьою цієї ж статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини третьої статті 18-1 Закону №875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VІ роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Встановлено, що згідно розрахунку Фонду соціального захисту інвалідів, наявного в матеріалах справи, протягом 2019 року фактично жодної особи з інвалідністю на підприємстві працевлаштовано не було.
Виходячи зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України, вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або адміністративно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Відтак, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
На підтвердження вжиття відповідних заходів для працевлаштування інвалідів представником відповідача надано  наказ №006-ОД від 16.04.2018 про внесення змін до штатного розпису, а саме введено посаду кур`єра з окладом 3723 грн, кількість штатних одиниць за посадою – 0,25 (а.с.43); штатний розклад позивача на 2019 рік (а.с.44); звітність форми №3-ПН, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) від 11.01.2019 (а.с.45-48); звітність форми №3-ПН, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) від 18.04.2018 (а.с.49-52).
Окрім цього ТзОВ «Альянс-Консалтинг ІФ» надано підтвердження працевлаштування особи з інвалідністю в 2020 році, що підтверджується наказом №008-Кт від 28.02.2020 про прийняття на роботу (а.с.65) та копією пенсійного посвідчення працевлаштованої особи з інвалідністю (на звороті а.с.66).
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 по справі №806/1368/17.
Згідно із пунктом 5 Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (надалі, також - Наказ №316), форма звітності №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Також, відповідач з метою підтвердження власних доводів щодо вжиття необхідних заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю до матеріалів справи долучив копію звітів “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)”. Отримання вказаний звітів підтверджуються відтиском штемпеля Івано-Франківського центру зайнятості та підписом уповноваженої особи (а.с.45, 49).
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  відповідачем вжито передбачені законодавством залежні від нього заходи для забезпечення відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення, також, жодних доказів безпідставної відмови особам з інвалідністю у прийнятті на роботу до товариства позивачем подано не було, що виключає можливість притягнення  товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Консалтинг ІФ» до адміністративно-господарської відповідальності. 
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського  окружного адміністративного суду від  13 жовтня  2020 року у справі №  300/1371/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених                              п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	С. М. Шевчук