УХВАЛА

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 320/7319/19
адміністративне провадження № К/9901/28327/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Батюсь Тетяни Василівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обухівської районної державної нотаріальної контори,  треті особи - ОСОБА_1 , Обухівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області,  про визнання протиправними дій та скасування реєстраційного запису,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Обухівської районної державної нотаріальної контори, треті особи - ОСОБА_1 , Обухівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними дій державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в особі Обухівської районної державної нотаріальної контори та скасування реєстраційного запису про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 о 14:18:05 за №12590001, об`єкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186200:06:011:03007, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020, позов задоволено.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права представник ОСОБА_1 28.10.2020 направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, які надійшли до суду 29.10.2020, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове - про закриття провадження у справі.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13           КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з матеріалами касаційної скарги предмет спору в даній справі стосується протиправності дій нотаріуса як суб`єкта, наділеного Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна. 
Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, дана справа, в силу приписів пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України, віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про відсутність підстав для застосування п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, оскільки спір у даній справі має принципове значення для нього. 
Натомість вказує, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Так, на думку скаржника, судами не застосовано правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04.09.2018 №823/2042/16, від 13.06.2018 у справі №822/2601/16, від 31.10.2018 у справі №820/5761/15, від 24.04.2019 у справі №128/3751/14-а.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а" - "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Посилання скаржника, на практику Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постановах від 04.09.2018 №823/2042/16, від 13.06.2018 у справі №822/2601/16, від 24.04.2019 у справі №128/3751/14-а, які, на його думку, є справами з подібними правовідносинами, не заслуговують на увагу, оскільки рішення у цих справах були прийняті за інших фактичних обставин. Так, у справах, на які вказує скаржник, предметом розгляду було скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи. У справі №820/5761/15 спір стосувався відшкодування понесених витрат на навчання у вищому навчальному закладі. А в справі, що розглядається, спір стосувався скасування запису про накладення арешту, вчиненого нотаріусом поза межами повноважень.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Батюсь Тетяни Василівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №320/7319/19 за позовом ОСОБА_2 до Обухівської районної державної нотаріальної контори, треті особи - ОСОБА_1 , Обухівській відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними дій та скасування реєстраційного запису.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                    А. Ю. Бучик

Судді:                    Л. Л. Мороз 

                    А. І. Рибачук