Ухвала
Іменем України

21 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 619/4458/18
провадження № 51-5541 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 .  
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 23 листопада 2020 року касаційну скаргу потерпілого, у зв`язку 
з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), залишив без руху та надав йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Поміж іншого, в ухвалі суду було вказано, що у поданій скарзі не містилося обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, 
що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвали законні та обґрунтовані судові рішення, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 КПК; також зі змісту касаційної скарги потерпілого вбачалося, що він не погоджувався 
з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ст. 128 Кримінального кодексу України, 
за які його було засуджено оскаржуваним вироком, разом із цим просив скасувати судові рішення та закрити провадження у справі, не вказуючи при цьому на норму закону та підстави для цього; крім того до касаційної скарги не було додано 
копії судових рішень, які оскаржуються.
У межах наданого судом строку від потерпілого ОСОБА_4 надійшла повторна касаційна скарга на судові рішення щодо ОСОБА_5 . Проте, указані в ухвалі суду недоліки потерпілий фактично не усунув. 
Так, потерпілий хоча і додав до касаційної скарги копії судових рішень, проте 
ця скарга знову не містить обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення і необхідності їх скасування на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 414, 419 КПК. 
Крім того, вимога у касаційній скарзі не відповідає положенням ст. 436 КПК 
та є не зрозумілою, оскільки потерпілий просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 , а кримінальне провадження закрити з відповідною кваліфікацією 
за умисні злочинні дії і наслідки та надати відповідне покарання. 
Таким чином зазначених в ухвалі суду касаційної інстанції від 23 листопада 2020 року недоліків потерпілий не усунув. 
Тому, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа                   не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку                           касаційного оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                  ОСОБА_3