ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 460/1/19
провадження № К/9901/33772/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 (суддя Комшелюк   Т.О.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 (головуючий суддя Коваль Р.Й., судді Гуляк В.В., Ільчишин Н.В.)
у справі № 460/1/19 
за позовом  ОСОБА_1  
до виконавчого комітету Рівненської міської ради, 
треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 
про визнання протиправними та скасування рішень.
І. РУХ СПРАВИ
1.          У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненське міське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив:
- визнати рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.07.2009 № 110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13.11.2018 № 113 «Про затвердження Порядку розміщення вивісок у місті Рівному» протиправними та скасувати по причині відсутності повноважень та підміні законодавчого органу Верховної Ради України в дискреційних повноваженнях щодо встановлення правового режиму власності та обмеженні цими рішеннями права позивача на мирне володіння, користування, мати можливість утримувати на власний розсуд та панувати належним йому майном;
- стягнути з відповідача кошти в сумі 3500,00 грн на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням (діями) виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.07.2009 № 110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» у виді вартості рекламної конструкцій, незаконно переданої у комунальну власність;
- звернутись до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності ч. 1 ст. 47 КАС України в частині встановлення обмеження по строку на подання письмової заяви з збільшенням або зменшенням позовних вимог, предмету або підстави позову, що не узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та ст. 9 Конституції України.
2.          Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 відмовлено у залученні до участі у справі третіх осіб: Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради та Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг.
3.          Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 залучено до участі у справі Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також залучено до участі у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
4.          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 у справі №460/1/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, у задоволенні позову відмовлено.
5.          Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №460/1/19 і прийняти рішення, яким позов задовольнити. Також від позивача надійшли додаткові пояснення на касаційну скаргу.
6.          Від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін. Від Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшли пояснення на касаційну скаргу, в яких третя особа вважає судові рішення законними і обґрунтованими.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7.          Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Виконавчий комітет Рівненської міської ради прийняв рішення від 14.07.2009 № 110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному», яким затвердив Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Рівному.
Пунктом 3 цього рішення зобов`язано начальника управління житлово-комунального господарства забезпечити організацію виконання цього рішення та дотримання «Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Рівному».
Вказане рішення прийняте на виконання Закону України «Про рекламу», керуючись Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, та з метою регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами.
8.          Позивачу на праві спільної сумісної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності від 10.05.2017 та свідоцтвом про реєстрацію права власності, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради від 08.05.2007.
9.          03.04.2016 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір на виготовлення рекламної конструкції вартістю 3500 грн. Факт виконання робіт за цим договором підтверджується актом виконаних робіт від 12.04.2016, а оплата коштів - розпискою від 05.04.2016.
10.          Із наданих позивачем фотокарток видно, що біля його житлового будинку по АДРЕСА_1 ним встановлено дві рекламні конструкції з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1», одна з яких прикріплена металевими тримачами до стіни будинку зверху, а інша є переносною та виставлена на тротуарі впритул до будинку.
11.          25.01.2018 Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради видало наказ № 28/01 «Про демонтаж рекламних конструкцій», яким зобов`язало Комунальне підприємство «Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг» провести демонтаж самовільно розміщених рекламних конструкцій згідно з додатком.
12.          Із додатку до цього наказу видно, що до переліку самовільно розміщених рекламних конструкцій, які підлягають демонтажу, включено рекламну конструкцію з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_2.
13.          Відповідно до пояснень позивача надалі його рекламна конструкція була демонтована без його відома.
Натомість представник Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради зауважив, що рекламна конструкція була демонтована поблизу будинку АДРЕСА_2, а не по АДРЕСА_1, як вказує позивач.
14.          Листом Управління житлово-комунального господарства від 09.07.2018 на запит позивача щодо надання йому публічної інформації, останнього повідомлено, що самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами по вул. Чорновола були демонтовані та прийняті на зберігання КП «Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг» відповідно до наказу управління житлово-комунального господарства від 25.01.2018 №28/01.
15.          13.11.2018 Виконавчий комітет Рівненської міської ради прийняв рішення за № 113 «Про затвердження Порядку розміщення вивісок у місті Рівному», яким затвердив Порядок розміщення вивісок у місті Рівному.
Пунктом 2 цього рішення зобов`язано Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Рівненської міської ради забезпечити оприлюднення цього рішення в газеті « 7 Днів» та на офіційному сайті Рівненської міської ради в 10-денний строк з дня його прийняття.
Контроль за виконанням цього рішення доручено заступнику міського голови, а організацію його виконання - начальнику управління житлово-комунального господарства та заступнику начальника управління містобудування та архітектури (п. 3 цього рішення).
Вказане рішення прийняте відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про рекламу», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про охорону культурної спадщини», ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил благоустрою міста Рівного, з метою врегулювання правовідносин у сфері розміщення вивісок у місті Рівному, встановлення чіткої процедури розміщення вивісок, збереження автентичності історичного середовища та туристичної привабливості міста.
16.          Рішення було оприлюднене шляхом його розміщення на офіційному сайті Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, а опубліковане у газеті « 7 Днів» № 6 (1310) від 14.02.2019.
17.          Вважаючи, що прийняті відповідачем рішення від 14.07.2009 № 110 та від 13.11.2018 № 113 створили передумови для подальшого видання компетентними органами актів та вчинення ними дій, що призвело до демонтажу встановлених ним рекламних конструкцій, а тому порушують його права, позивач звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
18.          Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції керувалися тим, відповідач правомірно, у межах своїх повноважень, відповідно до Правил №2067 та з дотриманням визначеної законодавством процедури прийняв оскаржувані рішення, тому підстави для їх скасування відсутні. При цьому, суди врахували те, що позивач є мешканцем міста Рівного, членом територіальної громади міста, здійснює свою діяльність як фізична особа-підприємець у місті Рівному, у зв`язку з чим здійснив замовлення, виготовлення та встановлення рекламних конструкцій, отже він є учасником правовідносин, які врегульовані оскаржуваними рішеннями відповідача, а відтак має право на їх оскарження.
19.          Також суди вважали, що відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування позивачу заподіяної шкоди та для звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності ч.1 ст.47 КАС України в частині встановлення обмеження по строку на подання письмової заяви з збільшенням або зменшенням позовних вимог, оскільки вказана норма при розгляді цієї справи не застосовувалася.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВІВ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
20.          Касаційна скарга мотивована порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, посилається на те, що всупереч вимог ч.6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", протиправно не взяли до уваги правові висновки, викладені в аналогічній справі у постанові Верховного Суду від 07.10.2019 у справі   №705/6569/16-а (провадження К/9901/37490/18), де Верховний Суд зазначив, погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, що законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд. В іншій справі Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 у справі №   522/19532/14а (провадження К/9901/2637/18) досліджував питання щодо повноважень органів місцевого самоврядування на здійснення заходів щодо державного нагляду (контролю) у сфері рекламних послуг та надав наступний правовий висновок про те, що орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Таким чином для реалізації повноважень у сфері державного нагляду (контролю) необхідно щоб відповідні повноваження бути прямо передбачені законом.
21.           ОСОБА_1 додатково зазначає, що жоден орган державної влади та (або) місцевого самоврядування в Україні в умовах звичайного стану, у відповідності до вимог ст.ст. 8, 19, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України, ст. 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції, практики ЄСПЛ не наділений повноваженнями позбавляти особу права власності на майно без звернення до суду та без вирішення питання про попереднє відшкодування вартості майна.
22.          Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач наполягає на врахуванні висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 31.07.2019 у справі № 759/17785/17.
23.          У відзиві на касаційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради погоджується з висновками судів попередніх інстанцій і зазначає, що посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 705/6569/16-а є необґрунтованим, оскільки обставини у справах є різними.
24.          Також у відзиві наголошено, що до компетенції органів місцевого самоврядування належить питання регулювання правовідносин щодо розміщення зовнішньої реклами, а отже, рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.07.2009 №110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» прийнято в межах компетенції та не суперечить чинному законодавству.
Посилання позивача на спричинення йому оспорюваними рішеннями негативних наслідків є безпідставними та не підтверджуються долученими до позовної заяви документами.
25.          Управління містобудуванні і архітектури Рівненської міської ради у поясненнях на касаційну скаргу зазначає про те, що судами правильно застосовано норми матеріального права з огляду на те, що порядок розміщення вивісок і порядок демонтажу самовільно розміщених вивісок є питаннями благоустрою населеного пункту місцевого значення, вирішення яких законодавством віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування. Також третя особа стверджує, що висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 по справі № 522/195232/14а, не міг бути взятий до уваги судами першої та апеляційної інстанції, оскільки Порядком розміщення вивісок у м. Рівному, затвердженим рішенням від 13.11.2018 № 113, зокрема, не передбачено здійснення функцій державного нагляду (контролю) як такого, а визначено, що моніторинг розміщення вивісок у м. Рівному здійснюється відповідно для досягнення мети, визначеної п. 3 цього Порядку, а саме: «забезпечення благоустрою, захисту культурних та майнових інтересів територіальної громади м. Рівного, юридичних і фізичних осіб, у власності чи користуванні яких є будинки, будівлі, споруди, на яких розміщуються вивіски, поліпшення зовнішнього вигляду міського середовища та врегулювання розміщення вивісок».
VІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
26.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
27.          Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.
28.          Позивач у цій справі наголошує на тому, що виконавчий комітет Рівненської міської ради не мав законодавчо визначених повноважень на прийняття рішення від 14.07.2009 №110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» та рішення від 13.11.2018 № 113 «Про затвердження Порядку розміщення вивісок у місті Рівному».
29.          Колегія суддів при розгляді питання наявності або відсутності повноважень на прийняття вказаних рішень виконавчим комітетом Рівненської міської ради, керується таким.
30.          Відносини у сфері реклами регулює Закон України «Про рекламу», відповідно до ст. 3 якого законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.
31.          Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
32.          Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (Правила № 2067) регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.
33.          Аналіз конструкції ч.1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" є підставою для висновку про те, що органи, зазначені у цій нормі (зокрема, виконавчий комітет міської ради), затверджують порядок розміщення зовнішньої реклами на підставі типових правил, затверджених Кабінетом Міністрів України.
34.          За приписами п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами.
35.          Тобто, зовнішня реклама є об`єктом благоустрою.
36.          У п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.
Підпунктом 7 п. «а» та п. 13 ч. 1 ст. 30 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо організації благоустрою населених пунктів.
За приписами п. 7 ч. 1 ст. 30 цього Закону до повноважень виконавчого комітету міської ради належить організація благоустрою населеного пункту.
37.          Відповідно до ч. 2   ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
38.          За результатами системного аналізу вказаних вище законів та підзаконних актів, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що до компетенції органів місцевого самоврядування належить питання регулювання правовідносин щодо розміщення зовнішньої реклами і законодавством передбачено повноваження виконавчого комітету міської ради на прийняття Порядку, який би врегульовував правовідносини з питань видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, тому суди вірно зробили висновок про те, що виконавчий комітет Рівненської міської ради при прийнятті рішення від 14.07.2009 №110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також з використанням своїх повноважень з метою, з якою це повноваження надано. 
39.          Щодо положень рішення 14.07.2009 №110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» в частині положень про демонтаж рекламних засобів, Верховний Суд наголошує на такому.
40.          На законодавчому рівні відсутнє визначення поняття демонтажу рекламних конструкцій, Законами України «Про рекламу», «Про благоустрій населених пунктів» не визначено також і порядку здійснення демонтажу рекламних конструкцій, які розміщено з порушенням вимог законодавства.
Своєю чергою, термін «демонтаж» без розкриття його змісту вжито у п.п. 28, 38 та 49 Правил №2067.
Конкретизація визначення демонтажу і порядку здійснення демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами визначається Правилами розміщення реклами, затвердженими органами місцевого самоврядування на відповідній території.
41.          Пунктом 2.1 Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Рівному визначено, що демонтаж - комплекс заходів, які передбачають відокремлення спеціальної конструкції разом з основою від місця її розташування та транспортування у місце її подальшого зберігання; а розділом 8 цих Правил передбачений порядок демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.
42.          Слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття органом місцевого самоврядування вказаних положень зумовлено необхідністю правильного та однакового розуміння поняття «демонтаж» усіма учасниками правовідносин у сфері розміщення зовнішньої реклами. 
Колегія суддів також зазначає, що нормативне визначення і встановлення порядку демонтажу рекламних конструкцій на рівні актів органів місцевого самоврядування спрямовано на розкриття і деталізацію порядку здійснення органами місцевого самоврядування повноважень з організації та контролю благоустрою населеного пункту і не може вважатися таким, що здійснюється органами місцевого самоврядування поза межами їх повноважень до моменту врегулювання відповідного питання на законодавчому рівні.
43.          Отже, є законними і обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що положення рішення від 14.07.2009 №110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному», у тому числі й у частині демонтажу, не суперечить актам вищої юридичної сили.
44.          Верховним Судом розглянуто і відхилено доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не застосовано до спірних відносин практику Верховного Суду, висловлену у постанові від 07.10.2019 у справі №705/6569/16-а, в якій зазначено: «Законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд», з огляду на таке.
45.          У справі №705/6569/16-а розглядалося правомірність прийняття Уманською міською радою рішення, яким затверджено Порядок демонтажу незаконно встановлених споруд на території м.Умань. Вказаний порядок передбачав механізм, підстави, терміни і порядок проведення демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, кіосків, тимчасових гаражів, металевих конструкцій, павільйонів, лотків, заборів, тимчасових та стаціонарних рекламних засобів (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами та іншого, що не є капітальною спорудою на території м.Умань, які розміщені з порушенням вимог чинного законодавства України.
Позовна заява була мотивована тим, що  позивач у встановленому законом порядку набув право на розміщення дерев`яної тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_3,  а тому  виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області не мав права включати її в перелік тимчасових споруд, які підлягають демонтажу.
46.          При цьому, незважаючи на те, що вказаний порядок стосувався демонтажу як тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, так і рекламних засобів, у справі №705/6569/16-а надавалася оцінка вказаному Порядку демонтажу незаконно встановлених споруд на території м.Умань в аспекті його відповідності правовим та організаційним основам містобудівної діяльності, зокрема, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244. 
Щодо демонтажу рекламних конструкцій оцінка Верховним Судом у справі №705/6569/16-а не надавалася.
47.          У справі №705/6569/16-а судами встановлено, що спірна споруда не підпадає під визначення тимчасової споруди, яке наведене в Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" та наказі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244.
Також у вказаній справі встановлено, що згідно з п.1 р.ІІ Порядку демонтажу незаконно встановлених споруд на території м.Умань, демонтажу підлягали незаконно встановлені тимчасові споруди для здійснення господарської діяльності, а відповідна земельна ділянка - поверненню та приведенню в попередній стан у разі, зокрема, відсутності паспорта прив`язки тимчасової споруди, інших дозвільних документів; закінчення, скасування дозволу на встановлення тимчасової споруди. Натомість суди керувалися тим, що перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності затверджено Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", в якому відсутній дозвіл на встановлення тимчасової споруди, а тому він не є документом дозвільного характеру.
48.          Отже, висновок судів у справі №705/6569/16-а про те, що законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд, зроблено у конкретній справі у світлі індивідуально визначених обставин, і скаржник помилково вважає, що цей висновок може бути застосований до будь-яких правовідносин стосовно демонтажу.
49.          У зв`язку з цим у справі № 460/1/19 у судів попередніх інстанцій не було підстав для застосування наведеного вище висновку, а у Верховного Суду при розгляді цієї справи немає підстав для відступу, оскільки правовідносини не є подібними.
50.          Посилання скаржника на висновки, викладені у постанові від 20.11.2019 у справі №522/19532/14а, також не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи, оскільки у справі №522/19532/14а Верховний Суд досліджував можливість застосування до правовідносин з перевірки законності встановлення і маркування рекламних засобів положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а не питання щодо повноважень органів місцевого самоврядування на прийняття порядків розміщення і демонтажу зовнішньої реклами.
51.          Щодо рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13.11.2018 № 113 «Про затвердження Порядку розміщення вивісок у місті Рівному», крім зазначеного вище, слід наголосити на такому.
52.          У п. 2 Правил №2067 визначено, що вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.
53.          Згідно з п. 3 Правил №2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил; видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
54.          Відповідно до ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення № 113), зокрема, порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.
55.          Пунктом 4 Правил №2067 передбачено, що на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.
56.          У розділі ІІ оскаржуваного Порядку передбачено, що самовільно розміщена вивіска - це вивіска, про розміщення якої не повідомлено уповноважені органи відповідно до цього Порядку у визначений строк та спосіб, або щодо якої заявником не було усунуто невідповідності вивіски вимогам цього Порядку у визначений строк.
57.          Визначення цього поняття не суперечить нормативно-правовим актам вищої юридичної сили. Також основні питання, що стосуються вимог до вивісок, порядку розміщення та демонтажу вивісок, узгоджуються з Правилами №2067.
58.          Відповідно до п. 49 Типових правил передбачено, що демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі:
- припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця;
- невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам;
- порушення благоустрою території.
Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.
59.          Колегія судів погоджується з судами попередніх інстанцій стосовно того, що оскільки обов`язок щодо демонтажу вивісок чи табличок покладений на виконавчий комітет органу місцевого самоврядування, то останній при розроблені на підставі Типових правил свого Порядку (Правил) мав право надати визначення вказаному поняттю та встановити порядок його здійснення (розділ 8).
60.          Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що рішення від 13.11.2018 № 113 «Про затвердження порядку розміщення вивісок у місті Рівному» прийнято відповідачем на підставі у повній відповідності до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про рекламу», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про охорону культурної спадщини, ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правил благоустрою міста Рівного з метою врегулювання правовідносин у сфері розміщення вивісок у місті Рівному, встановлення чіткої процедури розміщення вивісок, збереження автентичності історичного середовища та туристичної привабливості міста.
61.          Також судами досліджено процедуру прийняття та оприлюднення оскаржуваних рішень і не виявлено процедурних порушень. У цій частині касаційна скарга не містить спростувань.
62.          Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача коштів у розмірі 3500 грн., колегія суддів враховує, що така вимога має бути похідною від позовної вимоги про оскарження конкретного рішення про демонтаж саме належних позивачу рекламних конструкцій. У цій справі ОСОБА_1 оскаржує рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.07.2009 № 110 «Про правила розміщення зовнішньої реклами в місті Рівному» та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13.11.2018 № 113 «Про затвердження Порядку розміщення вивісок у місті Рівному» і не оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого нібито було демонтовано його рекламні вивіски по АДРЕСА_1.
63.          Своєю чергою, судами попередніх інстанцій встановлено, що демонтаж було здійснено у іншому місці - на АДРЕСА_2; такий демонтаж здійснено на підставі наказу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.01.2018 № 28/01 «Про демонтаж рекламних конструкцій», яким зобов`язано КП «Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг» демонтувати самовільно встановлені рекламні конструкції згідно з додатком.
64.          Судами першої та апеляційної інстанції зроблено вірний висновок про те, що наказ від 25.01.2018 № 28/01 не є предметом оскарження у цій справі, тому суди обґрунтовано не здійснювали його перевірку на предмет правомірності та порушення прав позивача, а відтак доводи позивача щодо здійснення втручання у його право власності шляхом демонтажу встановлених рекламних конструкцій по АДРЕСА_1 чи на АДРЕСА_2, не належать до повноважень адміністративного суду при розгляді цієї справи.
65.          З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги стосовно порушення його права власності з посиланням на практику ЄСПЛ і практику Верховного Суду у цивільних справах, є необґрунтованими та правомірно відхилені судами попередніх інстанцій.
66.          Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують вищенаведених висновків Верховного Суду.
67.          Таким чином, оскільки при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставами для скасування судових рішень, тому Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
68.          Оскільки Верховний Суд залишає без змін судові рішення, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №460/1/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб