ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 140/3856/19 пров. № А/857/4857/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Бруновської Н.В., Довгої О.І.,
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 28 лютого 2020 року  (суддя Костюкевич С.Ф., ухвалене в місті Луцьку) у справі № 140/3856/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
                                                           ВСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та просив визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати складових пенсії, а саме додаткової пенсії та підвищення до пенсії, передбачених ст., ст. 54, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в період з 01.01.2014 по 11.06.2014, зобов`язання провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі віднесеній категорії 3, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до вимог статті 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 11.06.2014, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2014 по 11.06.2014, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням  Волинського окружного адміністративного суду  від 28 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, вказує на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить таке скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зокрема зазначає, що пенсійний орган повинен був  здійснювати виплату доплати до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах, передбачених безпосередньо нормами статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначає, що застосування Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 на який посилався суд першої інстанції щодо подачі заяви встановленої форми є необхідним в разі коли особа має право обирати за власним бажанням певний вид нарахування пенсії чи складових пенсії  і може  скористатись цим правом чи не скористатись , а пенсійний орган в такому випадку має дискреційні повноваження задовольнити таку заяву чи відмовити в задоволенні. В даному випадку вибір про виплату складових пенсії в розмірах, передбачених ст. ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ він зробив при призначенні пенсії і ці складові пенсії йому виплачувались постійно, а право на перерахунок та виплату цих складових пенсії в розмірах передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в період з 01.01.2014 року по 11.06.2014 року порушене органом Пенсійного Фонду, оскільки в цей період було відсутнє інше правове регулювання виплати цих складових пенсії крім Закону № 796-ХІІ.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що позивач у 2014 році вже звертався до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (правонаступником якого є відповідач) про перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. та за результатами розгляду позову прийнято постанову. Відтак, зазначає, що існує рішення, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у справі.
Сторони будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились та явки представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.  
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії, з 2006 по 2014 включно - інвалідом 3 групи загального захворювання, з 29 травня 2019 - інвалідом 1 групи загального захворювання та перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України, як одержувач пенсії за віком.
19.11.2019 до ГУ ПФУ у Волинській області надійшла заява ОСОБА_1 щодо надання інформації про розмір основної пенсії, додаткової пенсії та підвищення до пенсії на підставі ст.ст. 39, 51 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.
Листом (довідкою) Любешівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області від 28.11.2019 позивача було повідомлено про розмір складових його пенсії.
Позивач не погодившись з розміром основної пенсії, додаткової пенсії та підвищення до пенсії на підставі ст.ст. 39, 51 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” звернувся в суд з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що заява не відповідає затвердженій формі для заяв про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, відтак у відповідача обов`язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови у перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі позивачем подана не була.
Апеляційний суд з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з статтею 49 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Стаття 39 Закону № 796-XII, в редакції, що діяла до 1 січня 2006 року, встановлювала, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.
Крім цього, стаття 51 Закону № 796-XII, в редакції, що діяла до 1 січня 2006 року, передбачала, що особам, віднесеним до 3 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Слід зазначити, що згодом, дія норм статті 39, 51 Закону № 796-XII неодноразово обмежувалася законодавцем, а саме, такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати, передбаченої статтею 39 Закону № 796, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.
Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2011 рік” від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон № 3491) розділ VІІ “Прикінцеві положення” Закону України “Про державний бюджет України на 2011 рік” доповнений пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).
Аналіз зазначеного вказує на те, що Законом № 3491 Кабінету Міністрів України були надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 39, 51 Закону № 796, розміри доплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На виконання пункту 7 Закону № 3491, 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову “Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету” № 745 (далі - Постанова № 745), яка набрала чинності з          23 липня 2011 року, приписами якої визначені інші розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтею 51 Закону № 796, та підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 23 листопада 2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).
Поряд з цим, при розгляді цієї справи колегія суддів звертає увагу на те, Законом України “Про Державний бюджет на 2014 рік” від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не передбачено жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, до внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” від 31.07.2014, які набрали чинності з 03.08.2014, якими передбачений п. 6-7 Прикінцевих положень про те, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на   2014 рік.
Відтак, з 01 січня 2014 року Законом № 796-XII не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів доплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлених статтями 39 та 51 Закону № 796-XII.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що чинним залишався й Порядок №1210, який встановлював менші розміри цієї доплати.
Однак, враховуючи принцип пріоритетності Закону № 796-XII над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком № 1210, з 1 січня 2014 року нарахування та виплата позивачу доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні добровільного гарантованого відселення, повинно було здійснюватися у розмірі та на підставі, передбачених безпосередньо статтями 39 та 51 Закону № 796-XII.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обмеження дії норми статті 39 Закону № 796-XII у 2014 році відбулося після прийняття Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” від 31 липня 2014 року №1622-VII (далі - Закон № 1622), який набрав чинності 03 серпня 2014 року.
Отже, лише з 03 серпня 2014 року Законом № 719 Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 39, 51 Закону № 796-XII, розміри доплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому саме з цієї дати підлягають застосуванню положення Закону № 719 та Порядку № 1210.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених вище норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року в справі № 285/4300/14-а, а також у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 619/2262/17. 
Як вбачається з матеріалів справи позивачу проведено перерахунок та виплату пенсії перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 39, 51 Закону № 796-XII за період з 12.06.2014р. по 02.08.2014р
Таким чином, в період з 01 січня 2014 по 11 червня 2014 року відповідач мав нараховувати та виплачувати позивачу підсищення до пенсії та додаткову пенсію передбачену статтями 39, 51 Закону № 796-XII відповідно, в розмірі двох мінімальних заробітних плат та 25% мінімальної пенсії за віком.
Посилання суду першої інстанції про ту обставину, що заява не відповідає затвердженій формі для заяв про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” колегія суддів вважає хибним, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено подання заяв для призначення (перерахунку) пенсії, переведення з одного виду пенсії , тоді як в межах спірних правовідносин перерахунок пенсії повинен проводитись відповідно до прийнятих законодавчих та нормативних документів, такий перерахунок стосується значної кількості пенсіонерів; проводиться автоматизованим способом та не передбачає звернення пенсіонерів до органів Пенсійного фонду.
Щодо строків звернення до суду колегія суддів зазначає, що згідно висновку Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 646/6250/17, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Такий висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29 листопада 2019 року по справі № 608/957/16-а.
Посилання відповідача на те, що існує рішення, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки постанова Любешівського районного суду Волинської області від 06.01.2015р. у справі №162/2163/14-а стосується іншого періоду з 12.06.2014р. по 02.08.2014р. яке задоволено в межах строку звернення до суду.
Разом з тим сторонами не надано жодного судового рішення за результатами розгляду спору між сторонами, що стосується спірного періоду з 01.01.2014р. по 11.06.2014р. включно.
Враховуючи сукупність встановлених обставин справи, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача, які полягали у виплаті позивачу доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні добровільного гарантованого відселення, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в менших розмірах, ніж було передбачено чинним законодавством, а відтак заявлений позов є підставним та підлягає  задоволенню.
Згідно з   ст.317 КАС України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в справі № 140/3856/19 скасувати та прийняти нове яким позов задовольнити.    
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати складових пенсії, а саме додаткової пенсії та підвищення до пенсії, передбачених статтями 39, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в період з 01.01.2014 по 11.06.2014.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2014 по 11.06.2014, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі віднесеній категорії 3, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до вимог статті 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 11.06.2014, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 29.10.2020