ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2020 р.                                              Справа №914/121/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді - доповідача):                                                  Т.Б. Бонк,
судді                                                                                                    С.М. Бойко,
 Г.Г. Якімець,

секретар судового засідання Борщ Ірина Олегівна 
представники учасників процесу: не з`явились (належно повідомлені),
розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Укрпромспецтехно", б/н від 01.10.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/2729/20, №01-05/2748/20 від 05.10.2020) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 07 вересня 2020 року (суддя Сухович Ю.О., повний текст рішення складено 17.09.2020, м. Львів ) 
у справі №914/121/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромспецтехно", м. Чернігів 
до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод", м. Стрий, Львівська область
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія", м. Дніпро, Дніпропетровська область 
про стягнення 753 494,01 грн збитків
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

          У січні 2020 року ТОВ "Укрпромспецтехно" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" про стягнення 753 494,01 грн збитків.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.03.2016 сторони уклали договір №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання надати позивачу послуги з організації перевезень вантажів шляхом надання напіввагонів. Згідно з п.10.1 договору вказаний договір укладений до 31.12.2018, разом з тим умовами п.6.2 передбачено, що якщо за 30днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах. Позивач стверджує, що відповідач не звертався до нього з листами про припинення дії вказаного договору, відтак такий продовжив свою дію до 31.12.2019. Разом  з тим, не зважаючи на автоматичну пролонгацію договору, у березні 2019року відповідач відмовився від виконання його умов та вилучив вагони в позивача. За результатом розгляду поданого позивачем позову про визнання договору №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю продовженим постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №914/2279/18 вказаний позов задоволено та визнано продовженим договір № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016 на той самий строк, а саме з 31.12.2018  по 31.12.2019, та на тих самих умовах.
          Позивач зазначає, що 15.04.2016 він уклав з ТОВ «Металургійна компанія»(третьою особою) договір №150416 про надання послуг з організації перевезень, на виконання умов якого він надав ТОВ «Металургійна транспортна компанія» частину вагонів, отриманих від позивача (в середньому 220 вагонів). З урахуванням визначеної в договірній ціні ставки за користування одним вагоном за одну добу в сумі 916,70грн, ТОВ «Металургійна компанія» сплачувала за користування 220вагонами позивачу 201   674,00грн в день. Однак, у зв`язку з односторонньою відмовою відповідача виконувати умови договору №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю та вилученням у позивача зазначених вагонів, позивач вказує, що йому завдані збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки при інших обставинах він би отримав від ТОВ «Металургійна транспортна компанія» оплату за надані послуги. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224,225 ГК України позивач звернувся з вказаним позовом до суду про стягнення 753 494,01 грн збитків, які розраховані за період з 01.04.2019 по 07.04.2019. 

          Рішенням Господарського суду Львівської області від 07 вересня 2020 року у справі №914/121/20 у задоволенні позову відмовлено.
          Рішення суду мотивоване ст.ст. 11, 15, 509, 530, 626, 627,629,908,909, 920 ЦК України, ст.ст. 22,174,307, 224, 225 ГК України.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що причиною припинення надання позивачу вагонів була наявна у позивача перед відповідачем заборгованість з оплати  наданих йому послуг на підставі договору №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку повного складу цивільно-правового правопорушення, зокрема, вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між збитками та протиправною поведінкою. Суд зазначив про відсутність в матеріалах справи доказів вилучення  відповідачем у березні 2019року вагонів, пославшись, що відповідні листи, в яких відповідач вказував про припинення подачі рухомого складу, датовані вереснем 2019року. Крім того, суд вказав про те, що наведений в позовній заяві розрахунок завданих збитків є орієнтовним, водночас, як при зверненні до суду з позовом про стягнення упущеної вигоди необхідно надавати докази реальності та можливості отримання доходу.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
          Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин даної справи, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.
          Апеляційна скарга обгрунтована тим, що реальність і можливість отримання позивачем доходу від ТОВ «Металургійна транспортна компанія» підтверджується укладеним з цим товариством договором №150416 від 15.04.2016, дію якого сторони продовжили до кінця 2019року, та банківською довідкою про оплату наданих позивачем третій особі послуг. Посилаючись на викладену в постанові Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №914/2279/18 оцінку змісту листа відповідача №2596 від 28.11.2018,  в якому зазначено, що договір №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016   припинив свою дію 31.12.2018, скаржник стверджує, що  відповідач забрав у  нього вагони не у зв`язку з наявною  заборгованістю перед відповідачем, а через те, що відповідач вважав, що дія цього договору припинена. Вказує, що до винесення зазначеної постанови від 03.09.2019 у справі №914/2279/18, якою продовжено дію укладеного сторонами договору №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016, відповідач не звертався до нього з листами про припинення надання послуг у зв`язку з наявною заборгованістю.  Скаржник вважає помилковими висновки суду першої інстанції про орієнтованість розрахунку позовних вимог, вказуючи, що такий  розрахований відповідно до ст. 142 ГК України та є валовим доходом позивача, зменшеним на суму валових витрат та амортизаційних відрахувань. Зазначає також, що умовами укладеного сторонами договору  №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016 не передбачено  такого виду санкцій  як припинення надання послуг у зв`язку з наявною заборгованістю, та вказує про те, що акт звірки розрахунків, складений відповідачем в  одностронньому порядку.

          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення. Крім того, відповідач просить здійснювати розгляд даної справи без участі його представника.
          Відповідач вказує, зокрема, що підставою неодержання доходу скаржника стала його протиправна поведінка, яка  виявилась у неналежному виконанні умов договору №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016   щодо оплати наданих йому відповідачем послуг. 

          Третя особа - ТОВ «Металургійна транспортна компанія» відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.
Ухвалою суду від 06.11.2020 призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.11.2020.

Ухвалою від 24.11.2020 розгляд справи відкладено на 01.12.2020 та на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишено без розгляду подані  скаржником клопотання про призначення у даній справі судово-економічної експертизи та про витребування додаткових доказів, у зв`язку з тим, що скаржник не заявляв таких клопотань в апеляційній скарзі, а звернувся з ними лише  на стадії призначення справи до розгляду, без клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

30.11.2020 на електронну адресу суду від представника скаржника адвоката Письменної Н.В. надійшли клопотання про  призначення у даній справі судово-економічної експертизи та про витребування додаткових доказів, в яких на підставі ч.1 ст. 119 ГПК України скаржник просить поновити строк для їх подання, посилаючись на те, що ні скаржник, ні його представник не отримували ухвали апеляційного суду про відкриття провадження. У зв`язку з чим представник скаржника стверджує, що він був позбавлений можливості заявити відповідні клопотання на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду. 
Також представник скаржника подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке обгрунтоване тим, що  вона перебуває на самоізоляції через контакт з особою, хворою на Covid-19.

У судове засідання 01.12.2020 учасники справи не забезпечили явки своїх представників.

Розглянувши  матеріали справи та подані скаржником клопотання про  призначення у даній справі судово-економічної експертизи та про витребування додаткових доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку на подання вказаних клопотань з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної  справи, копія ухвали апеляційного суду від 09.10.2020 про відкриття апеляційного провадження була надіслана ТОВ "Укрпромспецтехно" на електронну адресу - ukrpromspetstehno@gmail.com       та на електронну представника скаржника адвоката письменної Н.В. -    n_pismennaya@ukr.net, які зазначені в апеляційній скарзі. З вказаної електронної адреси представник скаржника надсилала до апеляційного суду раніше подані клопотання про призначення експертизи та про витребування доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Крім того, згідно з      ч. 1   ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"             кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 1         статті 4 цього Закону      передбачено, що   судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
          Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала апеляційного суду від 09.10.2020 опублікована в реєстрі 12.10.2020, а тому скаржник  або його представник міг ознайомитися з текстом ухвали апеляційного суду раніше.
При цьому, апеляційний суд враховує викладений в рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»   Європейський суд з прав людини висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.   
На підставі викладеного, оскільки ухвала апеляційного суду від 09.10.2020 про відкриття апеляційного провадження була надіслана на належні електронні адреси апелянта та його представника, інших доводів на підтвердження неможливості подання  вищевказаних клопотань в межах визначених процесуальним законом строків (відповідно до вимог ст. 258 ГПК України клопотання апелянт зобов`язаний викласти в апеляційній скарзі) скаржником не наведено, колегія суддів дійшла висновку про неповажність вказаних скаржником причин для поновлення строку для подання  вказаних клопотань та залишає їх без розгляду як такі, що подані з пропуском процесуального строку, в поновленні якого відмовлено.
          Клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє його як необгрунтоване, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що представник перебуває на самоізоляції до зазначеного клопотання не додано. Крім того, представник скаржника не був позбавлений права подати на підставі ст. 197 ГПК України клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Слід також зазначити, що розгляд даної справи 24.11.2020 було відкладено, зокрема, з урахуванням поданого представником скаржника клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

          Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

          Згідно      з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції      без змін, з огляду на наступне.
          Згідно з  встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :
          29.03.2016 ТОВ «Укрпромспецтехно» (замовник) та ПАТ «Українська залізниця» в особі виконуючого обов`язки   начальника Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» (виконавець) уклали договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю (том 1.а.с. 11-16).
          Відповідно до п. 1.1 вказаного договору виконавець від свого імені та за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів шляхом надання напіввагонів (далі   вагонів), балансоутримувачем яких є виконавець.
          Згідно з п. 1.2 договору кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.
          Відповідно до п. 2.2.4. договору  замовник зобов`язаний  здійснювати передплату та забезпечувати своєчасне надходження на рахунок виконавця коштів. У разі відсутності на розрахунковому рахунку виконавця попередньої оплати замовника, виконавець припиняє подачу рухомого складу замовнику під завантаження (вивантаження - при імпорті на Україну).
          Пунктом 2.2.14. договору передбачено, що замовник згідно з місячними планами і заявками забезпечує завантаження/вивантаження вантажу, в тому числі при імпортних/експортних перевезеннях і використовує вагони для його перевезення та здійснює оплату послуг за договірною ціною, визначеною сторонами згідно протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1 до договору).
          Замовник відповідає перед виконавцем за свої дії, а також за завдані цими діями збитки, якщо вони відбулися з його вини (2.2.15).
          Відповідно до п. 3.1. договору розмір ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1).
          Умовами п.3.2. та п. 3.3. договору передбачено, що розрахунки згідно з цим договором здійснюються замовником в безготівковій формі, в національній валюті України   гривні. Замовник проводить 100% (сто відсотків) попередню оплату вартості послуг виконавця за поточний період (календарний місяць) протягом 5-ти (п`яти) календарних діб з моменту отримання рахунку виконавця, згідно з бланк-заявки (додаток №4). Замовник зобов`язаний отримати рахунок на оплату послуг в перший робочий день поточного місяця у виконавця.
          Відповідно до п. 3.5. договору період надання послуг починається з дати подачі вагонів під навантаження, що відображається в Акті подачі/повернення вагонів (додаток 2). Доставка вагонів до станції навантаження вказаній в заявці замовника здійснюється за рахунок виконавця. Період надання послуг закінчується датою підписання Акту повернення вагонів на ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншу станцію в межах України, узгоджену між замовником та виконавцем (додаток 2). Доставка вагонів до ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншої станції в межах України, узгодженої між замовником та виконавцем здійснюється за рахунок замовника.
          Згідно з п.3.6. договору щоквартально сторони проводять звірку розрахунків, яка оформляється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 10 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим обома сторонами.
          Відповідно до п. 3.7. договору щомісячна вартість послуг визначається з розміру ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг ( додаток 3), згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі актів подачі/повернення вагонів.
          Згідно з п.6.1 договору дія договору може бути припинена у випадку закінчення терміну дії, за згодою сторін або в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не вимагатиме припинення або перегляду його умов, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.
          Додатковою угодою №3 від 04.12.2017 сторони продовжили дію договору до 31.12.2018 (том 1,а.с. 25).
           15.04.2016 ТОВ «Укрпромспецтехно» (виконавець) та ТОВ «Металургійна транспортна компанія» (   замовник) уклали договір № 150416 про надання послуг з організації перевезень (том 1,а.с. 126-131).
          Відповідно до п.1.1 вказаного договору виконавець від свого імені та за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів шляхом надання напіввагонів (далі   вагонів), з признаком власний.
          Згідно з п. 1.2 договору кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.
          Відповідно до п. 3.1. договору розмір ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1).
          За умовами протоколу №11 узгодженої договірної ціни від 07.09.2018 сторони погодили ставку за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг  з 01.10.2018 в розмірі 916,70грн (том 1,а.с. 148).
          Додатковою угодою до №4 від 26.12.2018 строк дії договору №150416 від 15.04.2016 продовжено до 31.12.2019  (том 1,а.с. 149).

          На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивач додав до матеріалів справи акти подачі-повернення вагонів, складені протягом 2016року по лютий 2019року (том 1,а.с. 150-230).
          
           ТОВ «Металургійна транспортна компанія» звернулась до ТОВ «Укрпромспецтехно» з листом №2255 від 25.03.2019, в якому зазначило що станом на 22.03.2019 в користуванні ТОВ «Металургійна транспортна компанія» не залишилось жодного напіввагона, переданого за договором № 150416 від 15.04.2016 (том 1,а.с. 237). 
          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019  у справі №914/2279/18 задоволено позов ТОВ «Укрпромспецтехно» до АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» та визнано продовженим договір № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів від 29.03.2016 -з 31.12.2018 по 31.12.2019, на тих самих умовах (том 1,а.с. 119-124).
          Разом з тим, у даній справі (№914/121/20) судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Укрпромспецтехно» своїх зобов`язань за договором № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» звернулась до Господарського суду  Чернігівської області з позовом про стягнення 13 473 175,84 грн, з яких 11 173 472,65 грн основного боргу, 1 590 847,26 грн пені; 158 084,45 грн трьох відсотків річних та 550 771,48 грн інфляційних нарахувань, за результатом розгляду якого рішенням Господарського суду  Чернігівської області від  08.07.2019 у справі №927/228/19, яке набрало законної сили та є  чинним, позов задоволено частково та присуджено до стягнення з ТОВ «Укрпромспецтехно» на користь АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» 11 173 472,65 грн основного боргу, 1   312 442,76 грн пені; 158 084,45 грн трьох відсотків річних, 550 771,48 грн інфляційних нарахувань.
          Вказаним рішенням встановлено, зокрема, що на виконання умов договору про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016 АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» в період з 07.04.2016 по 01.12.2018 надало ТОВ «Укрпромспецтехно» передбачені договором послуги, що підтверджується відповідними актами подачі/повернення вагонів та актами виконаних робіт (послуг).          
          У вересні -жовтні 2019року відповідач звертався  до позивача з листами №1952 від 25.09.2019, № 2065 від 08.10.2019, № 2075 від 09.10.2019, в яких повідомив його про те, що через наявну в останнього заборгованість перед філією Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в сумі 14 680 742,72 грн (основний борг   13 089 895,46 грн, штрафні санкції   1 590 847,26 грн) виконавець (відповідач) припинив подачу рухомого складу замовнику (позивачу) під завантаження. При умові повного погашення суми боргу філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» розгляне можливість передачі даного рухомого складу ТзОВ «Укрпромспецтехно» (том 2.а.с. 23, 25,  27).
          В листі № 2464 від 28.11.2019 відповідач, пославшись на припинення 31.12.2019 дії договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю, вимагав провести повний розрахунок за надані послуги, з врахуванням штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань та судового збору (том 2,а.с. 29).
          В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за договором № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016, згідно з яким станом на 01.01.2020  борг позивача перед відповідачем становить 13 090 126,52 грн (том 1.а.с. 99). Зазначений акт звірки підписаний та скріплений печаткою  відповідача.
          Посилаючись на те, що з кінця березня 2019 року відповідач в односторонньому порядку відмовився від взятих на себе зобов`язань за договором№ СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 та вилучив у позивача вагони, позивач заявив до стягнення 753   494,01грн збитків у вигляді упущеної вигоди, які розраховані за період з 01.04.2019 по 07.04.2019.
          При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:
          Статтею 22 ЦК України    передбачено, що, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
          Збитками є:  втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або    законом   не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 

          Статтею 224 ГК України    передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
          Відповідно до     ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
           Стаття 1166 ЦК України   визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

          Відповідно до частин 1, 2 статті 653 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. 
          При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина четверта вказаної статті).

          Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

          Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі  №922/3669/19 вказав, що при визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано належним чином.
          Також при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

          Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги протиправним, на його думку, припиненням відповідачем виконання умов договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 щодо надання позивачу напіввагонів, які, в свою чергу, на підставі укладеного з третьою особою договору № 150416 від 15.04.2016 позивач надавав би третій особі для здійснення перевезень.
          Збитки позивач визначив  як упущену вигоду  у вигляді неотриманої від третьої особи плати за надані їй послуги за договором № 150416 від 15.04.2016.

          Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної  справи, позивач неналежно виконував свої зобов`язання за договором № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016  щодо своєчасної оплати наданих йому відповідачем послуг, що стало підставою для звернення АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця»  до Господарського суду  Чернігівської області з позов про стягнення заборгованості, який рішенням Господарського суду  Чернігівської області від  08.07.2019 у справі №927/228/19 задоволено частково та присуджено до стягнення з ТОВ «Укрпромспецтехно» на користь АТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» 11 173 472,65 грн основного боргу, 1   312 442,76 грн пені, 158 084,45 грн трьох відсотків річних та  550 771,48 грн інфляційних нарахувань.
          Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за договором № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016, згідно з яким станом на 01.01.2020  борг позивача перед відповідачем становить 13 090 126,52 грн (том 1.а.с. 99). Зазначений акт звірки підписаний та скріплений печаткою  відповідача.
          Посилання скаржника на те, що вказаний акт складений відповідачем в односторонньому порядку, не приймаються апеляційним судом, оскільки умовами п.3.6  укладеного сторонами договору  передбачено проведення щоквартальної звірки розрахунків, і у разі якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 10 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим обома сторонами.

          Доказів подання позивачем відповідачу заперечень щодо зазначених в акті звірки відомостей позивачем не подано. 
          Умовами п.2.2.4 укладеного сторонами договору передбачено обов`язок замовника  здійснювати передплату та забезпечувати своєчасне надходження на рахунок виконавця коштів. У разі відсутності на розрахунковому рахунку виконавця попередньої оплати замовника, виконавець припиняє подачу рухомого складу замовнику під завантаження (вивантаження - при імпорті на Україну).
          Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Зі змісту надісланих у вересні-жовтні 2019року  відповідачем позивачу листів вбачається, що саме наявна у позивача заборгованість стала підставою для припинення відповідачем надання вагонів, а, не, як стверджує скаржник, припинення  31.12.2018 дії договору. 
          Посилання скаржника на викладену в постанові Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №914/2279/18 оцінку змісту листа відповідача №2596 від 28.11.2018,  в якому зазначено, що договір №СВР3-05-(П-18/03)-16-06/ю від 29.03.2016   припинив свою дію 31.12.2018, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки згідно з ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду при розгляді даної справи.
          На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що  у даному випадку саме недбала поведінка позивача, яка полягала у неналежному виконанні умов укладеного з відповідачем договору,  стала причиною неотримання ним від третьої особм очікуваних доходів за договором № 150416 від 15.04.2016.
          З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність у даному випадку вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між збитками та поведінкою відповідача, а відтак про відсутність підстав для стягнення з    відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди.
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
          Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2020 у справі №914/121/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
          Відповідно до ч. 1   ст. 236 Господарського процесуального кодексу України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Згідно ч.1   ст.73 Господарського процесуального кодексу України   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Відповідно до ч.1   ст.74 Господарського процесуального кодексу України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Пунктами 1, 2   ст. 86 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності
Судові витрати.   Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14             статті 129 ГПК України). Відтак згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником. 
          Керуючись ст. ст.   129,   236,   269,   271,   275,   276,   282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,
                                                                                     П О С Т А Н О В И В :
1.         Апеляційну  скаргу ТОВ "Укрпромспецтехно", б/н від 01.10.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/2729/20, №01-05/2748/20 від 05.10.2020) - залишити без задоволення.
2.               Рішення Господарського суду Львівської області від  07.09.2020  у справі №914/121/20  - залишити без змін.
3.                     Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржників.
4.                     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена    08.12.2020
Головуючий (суддя-доповідач):                                                                                             Т.Б. Бонк                  
Судді                                                                                                                                                                       С.М. Бойко
                                                                                                            Г.Г. Якімець