ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" листопада 2020 р.                                              Справа №5027/398-б/2012

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого – судді          Матущака О.І.
суддів          Бойко С.М.
          Якімець Г.Г.                                        

за участю представників сторін від:
апелянта: Полтавець П.Ю. – адвокат; 
ТОВ «Боянівка» - Албу І.В. – директор;
арбітражний керуючий: Шевчук Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу                    кредитора Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” м. Київ б/н від 30.03.2020

на рішення          Господарського суду Чернівецької області від 24.02.2020, повне рішення  28.02.2020 (суддя А.А. Бутирський) 

за позовом                                                  кредитора Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” м. Київ

до відповідачів:                                         1. Товариства з обмеженою відповідальністю “Боянівка”, м. Чернівці 

                                                                   2. Торгової Біржі “Київська Універсальна”, Київ 

за участю третьої особи, яка не заявляє 
самостійних вимог на стороні 
відповідачів                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія Боянівка”, м. Чернівці

про                                                             визнання результатів аукціону від 04.06.2014 р. (лоти № 1, № 2 та № 4) з продажу нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю “Боянівка” недійсними

у справі                                                   № 5027/398-б/2012 

за заявою                                                   Приватного акціонерного товариства “Литер”,                                                                                 м. Київ  

про банкрутство                                         Товариства з обмеженою відповідальністю                                                                                 “Боянівка”, м. Чернівці

          ВСТАНОВИВ:
Фактичні обставини справи та суть спору.
Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 03.07.2012 за заявою ПрАТ “Литер” порушено провадження у справі про визнання банкрутом ТОВ «Боянівка», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою від 12.06.2013  введено процедуру санації ТОВ “Боянівка”, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Гусара І.О., ухвалою від 18.11.2013 затверджено план санації боржника, ухвалою від 18.12.2013 строк санації продовжено до 12.06.2014.
ПАТ “Державний ощадний банк України” у межах справи № 5027/398-б/2012 про банкрутство ТОВ “Боянівка” звернувся з позовною заявою до ТОВ “Боянівка”, Торгової Біржі “Київська Універсальна” про визнання результатів аукціону від 04.06.2014 (лоти № 1, № 2 та № 4) з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка” недійсними.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 24.02.2020 позов задоволено частково. Визнано недійсним результати аукціону від 04.06.2014 (лот № 1), організованого  Торговою Біржою “Київська Універсальна”, з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка” у частині продажу горизонтальної бетонно-змішувальної установки І. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ “Боянівка”, м. Чернівці на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” м. Київ 203,00 грн. судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що  в оголошенні про реалізацію лоту № 1 (установка (міні-завод) бетонних сумішей та естакада для розгрузки сипучих матеріалів) не вказано про горизонтальну бетонно-змішувальну установку І, а відтак при реалізації даного об`єкту допущено порушення ч. 1 ст. 59 Закону про банкрутство (не вказано майно), що є підставою для визнання результатів аукціону від 04.06.2014 з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка” в цій частині недійсними.
Щодо відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсними результатів аукціону інших об`єктів лоту № 1, лотів №2 та №4, рішення суду обґрунтоване відсутністю порушень Закону про банкрутство при їх реалізації.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
ПАТ «Державний ощадний банк» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції частині відмови у задоволенні позову, в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що відповідно до абз.2 ст.35 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» продажу в процедурі санації боржника підлягає тільки майно, зазначене у затвердженому у встановленому порядку плані санації. Натомість висновки суду першої інстанції про те, що планом санації було передбачено  продаж будівлі енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (літ.B) та складу запасних частин (літ. З) не відповідає наявному у матеріалах справи плану санації. 
Апелянт також зазначає, що арбітражний керуючий зобов`язаний був погодити з комітетом кредиторів істотні умови договору про проведення аукціону від 10.02.2014.
          Крім цього,  скаржник з покликанням на практику Верховного Суду, зазначає про те, що вирішуючи спір про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких елементів доказування, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому.
ТОВ «Боянівка» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що п.41 плану санації передбачено, що продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності за винятком прав та обов`язків, які не можуть бути передані іншим особам. 
Окрім цього зазначає, що обставинам включення у план санації продажу будівлі енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (літ.В) та складу запасних частин (літ.З) надано оцінку Львівським апеляційним господарським судом у постанові від 28.10.2014 та не підлягають доказуванню у даній справі.  
Інших відзивів, клопотань, заяв від сторін до суду в порядку ст. 207 ГПК України не надходило.
Оцінка суду.
Реалізація плану санації здійснюється відповідно до положень Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у редакції 1999, а реалізація майна боржника здійснюється відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон про банкрутство) у редакції 2011, яка діяла на момент існування спірних правовідносин.
Планом санації, серед іншого, передбачено продаж частини майна боржника відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою встановлено, що одним із заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, який містить план санації, може бути продаж частини майна боржника.
Планом санації передбачено, що від реалізації майна боржника можна буде отримати 477  323  950,00 грн., які можуть бути направлені на погашення вимог АТ “Ощадбанк”, які забезпечені заставою перерахованих об`єктів нерухомості.
Згадана сума, яка передбачена від реалізації майна боржника у процедурі санації, складається з декількох позицій, одна з яких: нежитлові будівлі, загальною площею 6210,30 кв.м.
Згідно з висновком про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки, який складений ПП “Експерт Гарант” 13.09.2013, загальна ринкова вартість нежитлових будівель, (загальною площею 6210,30 кв.м.), що належать ТОВ “Боянівка” та розташовані за адресою: вул. Хотинська, 43, м. Чернівці, Чернівецької області (з ПДВ), становить 4 039 170 грн (Т. 13-Г, а.с. 71).
У даному висновку експерта визначено, що до об`єкту оцінки входить: адміністративний корпус з кафе баром (Літ. А), будівля адміністративно-побутового корпусу (Літ. Б), будівля енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (Літ. В), склад запасних частин (Літ. 3).
Отже, планом санації передбачено продаж будівлі енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (Літ. В) та складу запасних частин (Літ. 3). 
Вказаний факт також підтверджується постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.10.2014, згідно якої встановлено, що затверджений ухвалою суду від 18.11.2013 план санації боржника у числі заходів відновлення платоспроможності боржника передбачає й продаж частини майна боржника, вартість і перелік якого визначено у висновку експерта. Зокрема, продажу підлягає адміністративний корпус з кафе баром (Літ. А), будівля адміністративно-побутового корпусу (Літ. Б), будівля енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (Літ. В), склад запасних частин (Літ. 3) (Т. 12, а.с. 189)
Крім того, у плані санації передбачено, що продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов`язків, які не можуть бути передані іншим особам (Т. 10, а.с. 54).
Як встановлено судом першої інстанції, 30.12.2013  відбулись збори комітету кредиторів боржника, на яких прийнято рішення, оформлене протоколом № 6, яким надано згоду керуючому санацією Гусару І.О. на продаж частини майна ТОВ “Боянівка”, яке є предметом забезпечення, а саме: будівлі адміністративно-побутового корпусу (Літ. Б), будівлі енергоблоку з механічною ремонтною майстернею (Літ. В), складу запасних частин (Літ. 3) та установка (міні-завод) бетонних сумішей та естакади для розгрузки сипучих будматеріалів. 
На вказаних зборах був присутній представник АТ “Ощадбанк” Ляшенко С.Я., який підписав згаданий протокол, та який наголосив на необхідності здійснити продаж вищезазначеного майна боржника окремими лотами на аукціоні (прилюдних торгах) шляхом укладення відповідного договору з організатором аукціону згідно з чинним законодавством України (Т. 13-Г, а.с. 69).
На виконання рішення комітету кредиторів від 30.12.2013 керуючим санацією ТОВ “Боянівка” 10.02.2014 укладено договір №21-02/14 про проведення аукціону з продажу майна ТОВ “Боянівка” з товарною біржею “Київська універсальна”.
Ухвалою від 21.02.2014 товарну біржу “Київська універсальна” визнано учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ “Боянівка”.
Як підтверджується  матеріалами справи, додатком № 1 від 24.02.2014  до договору визначено склад лотів та початкову вартість кожного лоту, зокрема:
лоту №1: установка (міні-завод) бетонних сумішей та естакада для розгрузки сипучих матеріалів, яке включає в себе:
-          приміщення операторської літ. А площею 10,70 кв. м.;
-          трансформаторна підстанція літ. Б;
-          горизонтальна бетонно-змішувальна установка І;
-          бункери з цементом II;
-          пункт вигризки з цементом III;
-          рециклінгова установка IV;
-          котельня V (контейнери)
-          водозабірник VI;
-          відкриті склади інертних матеріалів VII;
-           бетонний вузол VIII (початкова вартість 9 656  750,00 грн. без можливості зниження початкової вартості на тому ж аукціоні);
лоту №2: склад запасних частин літ. З площею 1137,90 кв.м. (початкова вартість 395990,00 грн., без можливості зниження початкової вартості на тому ж аукціоні);
лоту №4: нежитлова будівля енергоблоку з механічною ремонтною майстернею та котельня літ. В площею 1856,90 кв.м. (початкова вартість 1 860 310,00 грн. без можливості зниження початкової вартості на тому ж аукціоні).
Місцевим господарським судом також встановлено, що п. 1 угоди від 05.03.2014 про внесення змін до договору сторони передбачили, що перший аукціон з продажу майна банкрута має бути проведений протягом чотирьох місяців з дня укладення договору. Другий та наступні аукціони проводяться з інтервалом не більше 2-х місяців з дати проведення попереднього аукціону (Т. 13-Г, а.с. 58-67).
На офіційному сайті Вищого Господарського суду України та Міністерства юстиції України (публікація від 08.04.2014) розміщено оголошення про проведення аукціону в порядку статті 58 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з продажу майна ТОВ “Боянівка” в складі лотів відповідно до договору №21-02/14 про проведення аукціону від 10.02.2014, аукціон призначено на 13.05.2014.
13.05.2014  аукціон з продажу майна боржника не відбувся.
28.04.2014 між ТОВ “Боянівка” та Товарною біржою “Київська Універсальна” укладено додаткову угоду №2 до договору, відповідно до якої початкова вартість на лоти №№ 1, 2, 3, 4, 5 може бути знижена до 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону.
На офіційному сайті Вищого Господарського суду України та Міністерства юстиції України (публікація від 29.04.2014) розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка”, аукціон призначено на 04.06.2014.
Початкова вартість лоту № 1 на повторному аукціоні встановлена у розмірі 7  725 400,00 грн. 
У згаданих оголошеннях від 08.04.2014  та 29.04.2014  йдеться про майно боржника, яке пропонується до реалізації. Проте, в описі лоту № 1 (установка (міні-завод) бетонних сумішей та естакада для розгрузки сипучих матеріалів) не вказано про горизонтальну бетонно-змішувальну установку І.
04.06.2014 проведено відкриті торги (аукціон) з продажу майна боржника, переможцем якого є третя особа. На аукціоні реалізовано: лот № 1 (протокол №14-06-04/01 від 04.06.2014); лот № 2 (протокол № 14-06-04/02 від 04.06.2014): склад запасних частин літ. З за ціною 158396,00 грн.; лот № 4 (протокол №14-06-04/03 від 04.06.2014): нежитлова будівля енергоблоку з механічною ремонтною майстернею літ. В, за ціною 744244,00 грн.
Вважаючи, що аукціон проведений з порушенням чинного законодавства, кредитор ПАТ 
“Державний ощадний банк України” звернувся до суду про визнання недійсними результатів аукціону. 
Приписами ч. 3  ст. 55 Закону про банкрутство встановлено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог  закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.
Згідно ст.ст. 64-68 вказаного Закону до предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться    Законом    до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 43 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону.
Порушення порядку організації будь-якого з вказаних елементів доказування, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Таким чином, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких елементів (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 31.07.2019   у справі № 5004/1537/12, від 21.11.2019 у справі №20/5007/1475-Б/12).
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону про банкрутство організатор аукціону повинен провести аукціон протягом двох місяців з дня укладення договору про проведення аукціону, якщо інше не встановлено законом або договором.
Пунктом 1 угоди від 05.03.2014 про внесення змін до договору сторони передбачили, що перший аукціон з продажу майна банкрута має бути проведений протягом чотирьох місяців з дня укладення договору. Другий та наступні аукціони проводяться з інтервалом не більше 2-х місяців з дати проведення попереднього аукціону, тобто вимоги ч. 1 ст. 52 Закону про банкрутство не порушені.
Згідно із ч. 4  ст. 42, ч.ч.1-3 ст.65, ст. 66 Закону про банкрутство  майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.
Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов`язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов`язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.
Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону. Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий (бажаючі) укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.
Приписами ч. 1 ст. 35 Закону про банкрутство з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника. Продажу в процедурі санації боржника підлягає тільки майно, зазначене в затвердженому у встановленому порядку плані санації.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що продаж складу запасних частин літ. З та нежитлової будівлі енергоблоку з механічною ремонтною майстернею літ. В передбачено у затвердженому у встановленому порядку плані санації, що також підтверджується постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.10.2014.
А відтак місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у позові в частині визнання недійсними результатів аукціону від 04.06.2014 (лоти № 2 та № 4) з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка”.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону про банкрутство початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим.
Законом не передбачено узгодження результатів незалежної оцінки майна боржника, яке виставляється на продаж, комітетом кредиторів.
Початкова ціна для реалізації лоту № 1 на першому аукціоні була 9 656  750,00 грн. Початкова вартість лоту № 1 на повторному аукціоні встановлена у розмірі 7    725    400,00 грн., тобто початкова вартість лоту № 1 зменшена на 20%, що узгоджується з положеннями ст. 65 Закону про банкрутство.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону про банкрутство оголошення про проведення аукціону на веб-сайті повинно містити відомості про:
майно, що продається, його характеристику та місцезнаходження;
час та місце проведення аукціону (для електронних торгів - веб-сайт, на якому проводяться електронні торги, та період часу, протягом якого проводяться торги);
початкову вартість та відомості про можливість її зниження на тому ж аукціоні;
розмір та порядок внесення гарантійного внеску;
можливість надання переможцю податкової накладної;
продавця майна (найменування, місцезнаходження, засоби зв`язку);
порядок, місце, строк і час представлення заявок на участь в торгах;
порядок оформлення участі в торгах, перелік документів і вимоги, що пред`являються учасникам, до їх оформлення;
порядок і критерії виявлення переможця торгів;
строки платежів, реквізити рахунків, на які вносяться платежі;
організатора аукціону (найменування, місцезнаходження, засоби зв`язку);
спосіб отримання додаткової інформації про проведення аукціону.
Вимоги до оголошення про проведення аукціону не містить вимоги щодо зазначення про перебування майна боржника в оренді або обтяження майна баоржника. 
Проте,  як правомірно зазначив суд першої інстанції, в оголошенні про реалізацію лоту № 1 (установка (міні-завод) бетонних сумішей та естакада для розгрузки сипучих матеріалів) не вказано про горизонтальну бетонно-змішувальну установку І. 
Відтак при реалізації даного об`єкту допущено порушення ч. 1 ст. 59 Закону про банкрутство (не вказано майно), що є підставою для визнання результатів аукціону від 04.06.2014 з продажу нерухомого майна ТОВ “Боянівка” в цій частині недійсними.
Щодо реалізації інших об`єктів лоту № 1, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про відсутність порушень Закону про банкрутство, а отже, у цій частині позов не підлягає до задоволення. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Договір № 21-02/14 від 10.02.2014 про проведення аукціону є договором про надання послуг та його вартість значно менше 1% балансової вартості активів боржника на день укладення договору, тому що підлягає продажу тільки частина майна боржника. А отже, такий договір не підпадає під визначення значного правочину у розумінні Закону про банкрутство, а відтак і не потребує згоди комітету кредиторів для його укладення. 
Окрім цього, вищезазначений договір не оспорюється позивачем, а отже, його дійсність не входить у предмет доказування у цій справі. 
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішенні  Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом.  Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Водночас, ЄСПЛ вказав, що п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).
З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.02.2020 у справі  №5027/398-б/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу кредитора Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” м. Київ б/н від 30.03.2020 - без задоволення.

2.           Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Порядок оскарження постанови у справах про банкрутство передбачено ГПК України з урахуванням особливостей Кодексу України з процедур банкрутства.

Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови підписано 23.11.2020

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          С.М. Бойко

                                                                                                    Г.Г. Якімець