ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року 

м. Київ
справа № 420/1379/20
адміністративне провадження № К/9901/19881/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська митниця Держмитслужби, про визнання протиправною та скасування постанови та закриття виконавчого провадження, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, постановлену у складі судді Білостецького О.В. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Бойка А.В. (доповідач), Єщенка О.В., Федусика А.Г.,
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська митниця Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 12 липня 2019 року головного виконавця  Савранського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кравця О.В. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4 634 090 грн. 66 коп. та закрити виконавче провадження №59535598.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова про відкриття провадження №59535598 від 12 липня 2019 року є протиправною, оскільки стягувачем - Запорізькою митницею ДФС було пропущено строк пред`явлення до виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/788/18 від 12 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4 634  090, 66 грн., з огляду на що державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, чого останнім зроблено не було.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 28 травня 2020 року, яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, адміністративний позов залишив без розгляду на підставі п.8 ч.1  ст.240 КАС України.
4. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, встановлений  статтею 287 КАС України, та не зазначено наявності поважних причин пропуску такого строку, які могли бути підставою для його поновлення.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
5. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.
6. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судами першої та апеляційної інстанції не було враховано усіх наведених позивачем доводів щодо прямих порушень процедурних норм, допущених відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення, що у тому числі призвело до пропуску боржником строку на його оскарження.
7.1. Позивач зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують надсилання йому у межах строків, наданих виконавцю у ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження № 59535598. Саме на відповідача повинен бути покладений обов`язок довести, що листом від 16.07.2019 року з порушенням строків для такої дії, ним було відправлено боржнику саме постанову про відкриття провадження № 59535598.
7.2. Також скаржник вказує про поверхневе дослідження та аналіз обставин справи та поданих сторонами доказів колегією суддів апеляційного суду.
7.3. Позивач зазначає, що з постановою державною виконавця про відкриття виконавчого провадження він був ознайомлений наприкінці листопада 2019 року, однак факт прийняття вказаної постанови з порушенням чинного законодавства ним було виявлено значно пізніше. На думку позивача, строк, який надається для оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця, у даному випадку, слід рахувати з моменту отримання відповіді начальника Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким визнано законним відкриття виконавчого провадження за даних обставин.
7.4. Крім того, скаржник звертає увагу, що судами помилково ототожнено подану позивачем заяву до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з оскарженням рішення державного виконавця у порядку ч.3  ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною заявою ОСОБА_1 намагався офіційно прояснити ситуацію та вказав на технічну помилку, допущену державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження. 
8. Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалася, що відповідно до  статті 338 КАС України  не перешкоджає касаційному перегляду справи.
IV. Джерела права й акти їх застосування 
9. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства  (далі -  КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
10. Частиною другою  статті 19 Конституції України  визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
11. Відповідно до частини першої  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
12. Згідно з частиною другої  статті 122 КАС України  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
13. Частиною третьою  статті 122 КАС України  передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
14. Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені  статтею 287 КАС України.
15. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша  статті 287 КАС України).
16. Відповідно до пункту 1 частини другої  статті 287 КАС України  позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
17. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені  статтею 123 КАС України.
18. Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
19. Відповідно до частини другої  статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
20. Згідно з частинами третьою та четвертою  статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.  Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
V. Оцінка Верховного Суду
21. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
22. У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій було встановлено, що 18.06.2019 Запорізька митниця ДФС звернулась до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про примусове виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018 року по справі №334/7887/18.
23. До заяви Запорізькою митницею ДФС було додано копію постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/788/18 від 12.12.2018, постанови Запорізького апеляційного суду №334/7887/18 від 07.02.2019 та копію постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/7887/18 від 25.03.2019.
24. Вищезазначена заява надійшла до відповідача 11.07.2019, що вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Савранського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
25. 12.07.2019 головним виконавцем  Савранського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кравцем О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59535598 від 12.07.2019.
26. Зазначену постанову було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №662000875376 та отримано останнім 23.07.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.
27. 19.12.2019 з метою з`ясування обставин щодо набрання законної сили постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/788/18 від 12.12.2018 (на підставі якої було відкрито виконавче провадження №59535598), ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із заявою про отримання копій судових рішень по справі №334/788/18 з відмітками  про набрання ними законної сили.
28. 23.12.2019 Ленінський районний суд м.Запоріжжя з супровідним листом надіслав вищезазначені постанови позивачу, які він отримав 04.01.2020, що ним не заперечується. При цьому, як було зазначено позивачем, ним на підставі отриманих документів було встановлено, що постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/788/18 від 12.12.2018, вступила в закону силу не 25.03.2019, як було зазначено державним виконавцем у постанові про відкриття провадження №59535598 від 12.07.2019, а  07.02.2020.
29. З огляду на зазначене, позивач 14.01.2020 звернувся до Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із вимогою закрити виконавче провадження у зв`язку із пропуском Запорізькою митницею ДФС строку пред`явлення до виконання постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя  від 12.12.2018 року по справі №334/788/18.
30. Листом Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.02.2020 №47-983 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви, що і слугувало підставою звернення позивача до суду 19.02.2020.
31. На думку позивача, строк, який надається для оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця, у цьому випадку, слід рахувати з моменту отримання відповіді начальника Савранського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким визнано законним відкриття виконавчого провадження за даних обставин.
32. Суд з цього приводу зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.    
33. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
34. При цьому строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.
35. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть визнаватись лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
36. При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної та касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження №59535598 від 12 липня 2019 року ним отримано наприкінці листопада 2019 року. 
37. Посилання скаржника на те, що судами невірно, без з`ясування всіх обставин справи встановлено, що постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №59535598 від 12 липня 2019 року ним отримано 23 липня 2019 (на  підставі наданого відповідачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №6620000875376), а не наприкінці листопада 2019 року, як стверджується ним, в цій ситуації не спростовує факт пропуску ним строку звернення до суду, оскільки, як було зазначено вище, до суду позивач звернувся лише 19 лютого 2020 року при встановленому чинним законодавством десятиденному строку звернення до суду при оскарженні рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
38. Вже після отримання позивачем 04.01.2020 листа від Ленінського районного суду м.Запоріжжя з копіями судових рішень по справі №334/788/18 з відмітками  про набрання ними законної сили позивачу було достаменно відомо про порушення своїх прав.
39. Наведені скаржником обставини щодо звернення 14 січня 2020 року до відповідача з заявою, в якій він просить закрити виконавче провадження в зв`язку з тим, що стягувачем було пропущено строк пред`явлення до виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/788/18 від 12 грудня 2018 року жодним чином не перешкоджали зверненню до суду у встановлений законом строк та, відповідно, не є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.
40. Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на відсутність у боржника права на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження не впливає на правильність вирішення питання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску без поважних причин строку звернення до адміністративного суду.
41. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №826/14749/17 і Суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.
42. За установлених обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем пропущено строк на звернувся до суду із вказаним позовом, а також не наведено поважних причин для поновлення такого строку, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду,
43. Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, не дають підстав вважати висновки судів помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
44. Відповідно до частини першої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
45. Згідно з пунктом 1 частини 1  статті 349 КАС України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
46. Згідно з частиною 1  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлені законні і обґрунтовані судові рішення, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.
VІ. Судові витрати
48. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 420/1379/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М.В. Білак          

                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко