ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1469/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          С.М. Гарань

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 листопада 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Єгорової Н.М., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 )  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить: 
- визнати протиправними дії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не зарахування позивачу до вислуги років час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут;
- зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) зарахувати позивачу час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою Імені Героїв Крут до вислуги років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова у зарахуванні до загальної вислуги років періоду навчання в Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 1998 по 2001 роки є протиправною та призвела до значного звуження прав позивача, оскільки відповідно положень статті 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, в редакції Закону від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, який діяв на час вступу на навчання у військовий ліцей, та Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93, який був чинним до 01.01.2002, початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не зарахування позивачу до вислуги років час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут. Зобов`язано Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) зарахувати позивачу час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою Імені Героїв Крут до вислуги років.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин у справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач наголошує, що жодна норма Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби, тому строк такого навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби. 
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що підполковник ОСОБА_1 - начальник центру підготовки з протидії розповсюдженню зброї масового знищення Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота перебуває на військовій службі з 17 липня 2001 року.
Згідно з витягу із наказу № 131 від 27.07.1998, на підставі рішення мандатної комісії ліцею № 2, кандидатів, які успішно склали вступні іспити, позивача зараховано на перший курс ліцею Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.
На підставі наказу № 135 від 17.06.2001 позивач закінчив навчання у ліцею та отримав атестат про середню освіту звичайного зразка.
Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений Постановою Кабінету Міністрів України № 490 від 19 серпня 1992 року на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою і Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 13 червня 1996 року був з 01 липня 1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.
27.03.2020 позивач подав рапорт до відповідача щодо проведення перерахунку вислуги років, додавши до строку вислуги час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.
На вказане звернення відповідач листом № 12/830 від 02.04.2020 відмовив позивачу зараховувати вислугу років навчання у ліцеї.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що згідно із абзацом 4 пункту 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (з 27 липня 1998 року), початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Вказаний Закон набрав чинності з 25 березня 1992 року і на момент вступу та навчання у військовому ліцеї позивача (1998 рік) діяла саме ця норма закону, а тому позивач має право на зарахування часу навчання до стажу військової служби.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (надалі - Закон №2262-XII).
Згідно абзацу «б» частини першої статі 1-2 вказаного Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
За змістом статті 2 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, яка була чинна на час навчання позивача), до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
У подальшому, до статті 2 Закону № 2232-ХІІ були внесені зміни та на момент розрахунку вислуги років для призначення пенсії вказана стаття була викладена у наступній редакції: до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до пункту 1 розділу III Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 № 351 (чинному на час звільнення позивача зі служби) структурні підрозділи кадрового забезпечення не пізніше 3 робочих днів після звернення осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», готують розрахунок вислуги років.
Для підготовки розрахунку вислуги років попередньо перевіряються дані про проходження служби, уточнюються і підтверджуються періоди, які підлягають зарахуванню на пільгових умовах. Складений розрахунок вислуги років доводиться до відома особи, якій оформлюється пенсія. Обчислена вислуга років (у календарному обчисленні і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.
Колегія суддів враховує, що спірним питання у даному випадку є правомірність неврахування відповідачем періоду навчання позивача у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут до строку військової служби, а отже й до вислуги років.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 1996 року № 643, починаючи з 01 липня 1996 року Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.
Тобто, до військового ліцею позивач був зарахований у чотирнадцятирічному віці, під час вступу до ліцею та у період навчання був неповнолітнім, та не міг бути призваний на військову службу і бути військовослужбовцем.
Так, стаття 24 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, що була чинною протягом строку навчання позивача) пов`язувала початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Однак, станом на момент виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону № 2232-ХІІ чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.
Отже, військовий ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону № 2232-XII, тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в таких учбових закладах з метою підготовки до вступу у військово-навчальні заклади не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у статті 2 цього Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.
Слід зазначити, що Верховний Суд України у своїх рішеннях (зокрема, від 16 квітня 2013 року у справі № 21-107а13, від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-330а13) також неодноразово вказував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для зарахування позивачу до вислуги років час навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (Військова частина НОМЕР_1 )  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          І.В. Федотов