Справа № 346/1564/20 
Провадження № 22-ц/4808/960/20 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Василишин Л.В., Максюти І.О.
               з участю секретаря                Капущак С.В.,         
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року, в складі судді Калинюка О.П., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.09.2011 року в сумі 34 669,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 договору надання банківських послуг № б/н від 027.09.2011 року, банком відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку, розмір кредитного ліміту по якій збільшувався.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, на відміну від відповідача, який свої зобов`язання перед банком не виконував належним чином, своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору банку не надавав у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 34669,39 грн. Просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.09.2011 року в сумі 20910,60 грн та 2102 грн сплаченого судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пенею та штрафами, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, вважає рішення в цій частині, ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідач, при укладенні договору був належним чином ознайомлений з його умовами, прийняв пропозицію Банку, отримав кредитну картку, звертався за її перевипуском, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору. 
Зазначає, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу, що в матеріалах справи наявні витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви та копія наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, а тому суду необхідно було відступити від позиції Верховного Суду, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Крім того, до позову додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN 50000050655844, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , яка підписана відповідачем, в якій визначено базову відсоткову ставку за користування кредитом (2,5% на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% заборгованості, порядок нарахування пені та розмір штрафів. Отже, укладення договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним.
Відмовляючи у стягненні заборгованості по відсоткам за ст. 625 ЦК України та неустойці, суд не врахував, що саме на відповідачу лежить обов`язок регулярно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів, у випадку незгоди відповідач зобов`язаний звернутися з письмовою заявою до банку про розірвання договору. Відповідач погодився зі змінами Умов та Правил, що почали діти з 01.03.2019 року, прийняв та погодився зі зміненими умовами кредитного договору, тому, що погашав заборгованість до 23.08.2019 року, саме п.2.1.1.2.12., що у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін.
       Апелянт просив скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, поклавши судові витрати на відповідача.
У судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення вищезазначеним вимогам закону в частині відмови в позові не відповідає. 
Так, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення всієї суми заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг.
З таким висновком суду колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.09.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 26).
В анкеті-заявці вказано, що відповідач згоден з тим, що анкета-заявка разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимог та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
До позовної заяви позивачем додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN 50000050655844, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , яка підписана відповідачем (а.с.27).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року становила 34669,39 грн, з яких: 20910,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5887,47 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5744,21 грн заборгованість по пені; 2127,11 грн заборгованість по судових штрафах. 
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, базова % ставка в місяць нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в рік – 2,5%; пеня (1) за несвоєчасне погашення заборгованості базова процентна ставка /30 нараховується за кожен день просрочки кредиту, пеня (2) – 1% від заборгованості , але не менше 30 грн в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності просрочки по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених договором більше як на 30 днів. (а.с.27). 
У зв`язку з наведеним, помилковим є висновок суду про те, що позивачем не надано підтверджень щодо досягнення сторонами умов кредитного договору про нарахування відсотків, пені та штрафу за кредитним договором.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 за кредитним договором було видано ряд кредитних карток, термін дії останньої картки № НОМЕР_2 виданої 09.04.2015 по 01/19 (а.с. 25).
Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджено випискою за договором б/н станом на 24.03.2020 року (а.с.17-23).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 5887,47 грн.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України є необґрунтованим, оскільки як вбачається із розрахунку позивач виходив із процентної ставки на прострочений кредит 84% річних. Така відсоткова ставка передбачена Умовами та Правилами надання банківських послуг, що почали діти з 01.03.2019 року, однак відповідач такі не підписував, а тому за порушення грошового зобов`язання він повинен нести відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України.
Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно висновків викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У такому разі права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із матеріалів справи вбачається, що термін дії останньої картки № НОМЕР_2 виданої 09.04.2015 по 01/19.
Оскільки строк дії договору відповідає строку дії картки, то з відповідача підлягають до стягнення, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, три проценти річних від простроченої суми за період з 01.02.2019 року по 22.03.2020 року. Станом на 01.02.2019 року відповідно до представленого позивачем розрахунку сума простроченого платежу за тілом кредиту становить – 20474,94 грн. Таким чином, 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2019 року по 22.03.2020 року становить 699,70 грн.
Що стосується вимог про стягнення пені та штрафу за вказаним кредитним договором, слід зазначити наступне.
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України).  Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN 50000050655844, ІПН НОМЕР_1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, а також передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них – несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення – строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафу за порушення строків платежів у сумі 1545, 53 грн та відмову у задоволенні вимог про стягнення пені.
Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пенею та штрафами ухвалене з порушенням вимог норм матеріального права, то зазначене рішення в цій частині відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 514,57 грн. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відсотків та штрафу за кредитним договором скасувати та постановити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро,  вул. Набережна Перемоги, 50,  ідентифікаційний код за  ЄДРПОУ 14360570) – 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2019 року по 22.03.2020 року згідно ст. 625 ЦК України у сумі 699, 70 грн. та штраф у розмірі 1545,53 грн та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 514,57 грн. 
В решті рішення суду залишити без зміни,
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено грудня 04 грудня 2020 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Л.В. Василишин
І.О. Максюта