ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 р. 	Справа № 539/2161/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2020, суддя Іващенко Ю.А., по справі № 539/2161/20
за позовом     ОСОБА_1  
до   Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича                 
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В. серії ДПО18 № 680876 від 27.10.2019 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2020 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В. серії ДПО18 № 680876 від 27.10.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн., закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду  першої інстанції, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване  рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, 27.10.2019 поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В. винесено постанову серії ДПО18 № 680876 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
За даними оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 27.10.2019 о 09 год. 55 хв. на 208 км. а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України, а також керував транспортним засобом без права керування, а саме будучи позбавленим права керування.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 1.3, 1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.3 «в» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.
Відповідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідачем зазначено, що позивач позбавлений права керувати транспортними засобами відповідно до вироку у кримінальній справі. 
Так, судовим розглядом встановлено наступні обставини.
Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2012 зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
В подальшому на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 26.06.2014 за спільним подання адміністрації Крюковської виправної колонії № 29 в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації позивача звільнено від відбування покарання за вироком Лубенського міського районного суду Полтавської області від 06.08.2012, зміненого Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 за ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні».
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.07.2020 відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про звільнення від відбування додаткової міри покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 роз`яснено, що ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Лубенського міського районного суду Полтавської області від 06.08.2012, зміненого ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 26.02.2013 за ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» та від додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
При цьому, відповідно до акту вилучення посвідчення водія від 27.10.2019, складеного поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Д.В., у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 у зв`язку із виконанням постанови Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2012, та направлено на адресу ТСЦ №5343 для приєднання до постанови Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2012.
За наведених обставин колегія суддів зазначає, що враховуючи звільнення позивача від додаткової міри покарання на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 26.06.2014, що передбачала позбавлення права керувати транспортними засобами, висновки відповідача щодо керування позивачем транспортним засобом за відсутності права керування є безпідставними.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження порушення позивачем п. 2.3 «в» ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що  оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, є незаконною, з огляду на що підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Веклич Дмитра Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2020 по справі № 539/2161/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.С. Чалий