ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7476/20 Справа № 213/2119/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 213/2119/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Зубакової В.П.,
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
сторони:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги»,
боржник – ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області  від  02 липня  2020  року, яка постановлена суддею Алексєєвим О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 липня 2020 року -,
ВСТАНОВИВ:
02 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 5935 грн. 34 коп. за період з 01.01.2019 року по 28.11.2009 року, 3% річних у розмірі 162,69 грн. та втрат від інфляції у розмірі 154,03 грн., а також судовий збір у розмірі 210,20 грн. 
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області  від  02 липня  2020  року відмовлено у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.
В апеляційній скарзі заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, Зазначає, що між заявником та боржниками встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. 
На думку позивача, факт приєднання боржника до Договору є доведеним довідкою оператора систем розподілу про фактичне споживання ОСОБА_1 певного обсягу електроенергії за період, а законодавець не вимагає обов`язкового двостороннього підписання таких Договорів, а лише факту приєднання до них, що і є акцептуванням самого Договору.
Звертає увагу, що Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка зазначена у п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а саме: до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості до ОСОБА_1 . 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).
Частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
У статті 161 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу,якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник, при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості, надав роздруківки з офіційного сайту ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» типового Договору та комерційних пропозицій, довідку про обсяги розподіленої електричної енергії , довідку про обсяги споживання електричної енергії.
До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).
Проте, примірник типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якому не зазначений споживач, як сторона договору, та відсутній підпис останнього, не може вважатись копією договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, в розумінні пункту 3 частини 3 статті 163 ЦПК України.
Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі про те, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який не потребує підписання з кожним споживачем, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів приєднання ОСОБА_1 до вказаного договору суду не надано.
Оскільки, в порушення ст. 163 ЦПК України, заявником не надано до суду договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі з відповідачем, який свідчив би про те, що саме відповідач є споживачем послуг, та що саме з нього підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору. 
Виходячи зі змісту заявлених відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України грошових вимог, правила п. 3 ч.3 ст. 163 ЦПК України щодо обов`язкового додавання копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі спрямовані на забезпечення безпірного характеру наказного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі. 
В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, застосувавши п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заява подана з прушенням вимог статті 163 ЦПК України. 
Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Крім того, 01 жовтня 2020 року заявником Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на адресу апеляційного суду було надано клопотання про розгляд апеляційної скарги заявника з обов`язковим викликом сторін, з посиланням на ч.3 ст. 369 ЦПК України, яке не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375,381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» – залишити без задоволення.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого РогуДніпропетровської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.
Головуючий: 
Судді: