Справа № 163/415/20  Провадження №33/802/764/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 471 МК України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Пікалюка М.С., захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Смоленського Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката Смоленського Д.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року щодо  ОСОБА_1 за ст. 471 МК України, 

В С Т А Н О В И В

       Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ "Рентал-Хаус", РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. з конфіскацією в дохід держави 19 500 (дев`ятнадцяти тисяч п`ятисот) євро на суму 530 378,55 гривні.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона прямуючи 26.01.2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби пасажиром автомобіля "Лексус", номерний знак НОМЕР_2 , порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року № 5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 19 500 євро загальною вартістю 530 378, 55 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.471 МК України.
В апеляційній скарзі захисник Смоленський Д.П. в інтересах ОСОБА_1 просить вищевказану постанову суду скасувати, як незаконну, помилкову, необґрунтовану, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Просить прийняти до уваги, що наміру на приховування грошових коштів у ОСОБА_1 не було, остання повідомила інспектору митниці про наявність у неї готівки та у якому розмірі, тому в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, за яким та визнана винною.
Просить звернути увагу на ту обставину, що в автомобілі перебувало троє осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і грошові кошти в сумі 10000 євро належали ОСОБА_1 , а інша частина коштів, які та видала працівнику митниці належали ОСОБА_2 - в сумі 5000 євро і ОСОБА_3 - в сумі 10 000 євро.
Крім того, суд дав неправильну оцінку показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Останній в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що прямуючи в Польщу мав з собою 5000 євро та 5 000 доларів США, які він передав ОСОБА_1 на зберігання. За ці кошти він мав сплатити завдаток за два вантажних автомобілі для підприємства «Волиньторгхліб», де той працює водієм.
Письмове пояснення ОСОБА_3 , яким суд обґрунтовує винуватість ОСОБА_1 , було написане під диктовку працівниками митниці. Дана особа погодилась його написати, оскільки має проблеми зі здоров`ям, тому суд безпідставно їх прийняв до уваги.
Таким чином адвокат просить апеляційний суд прийняти до уваги, що вилучені у ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 25000 євро та 5 000 доларів США належать трьом пасажирам, а не ОСОБА_1 , тому провадження у справі щодо неї підлягає до закриття з поверненням грошових коштів.
У своєму клопотанні просить долучити та дослідити докази, а саме: копію податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , квитанцію автоматичної обробки електронного документу, копію податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 .
Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, повернути вилучену згідно протоколу про порушення митних правил валюту.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав скаргу, представника митниці, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, приходжу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Висновки судді про доведеність факту порушення ОСОБА_1 митних правил за обставин, наведених у постанові, відповідальність за що передбачена ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Кваліфікація дій  ОСОБА_1 за ст.471 МК України є вірною.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повній мірі при прийнятті рішення.
Відповідно до вимог ст.471МК України відповідальність настає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Згідно з частиною третьою статті 197 Митного кодексу України (далі - Кодекс) обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
З 07.02.2019 введено в дію Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», яким встановлено:
валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали (пункт 4 частини першої статті 1);
термін «банківські метали» вживається у значенні, визначеному Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (частина друга статті 1);
транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 8).
Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, встановлено, зокрема:
фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.
фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Відповідно до частини шостої стаття 257 Кодексу умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450.
Зокрема, абзацом шостим пункту 8 Положення про митні декларації встановлено, що декларація транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей (далі - Декларація транскордонного переміщення) використовується в таких випадках:
для декларування транскордонного переміщення фізичними особами валюти України, іноземної валюти та банківських металів у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 євро;
для письмового декларування фізичними особами платіжних документів та цінних паперів (акцій, облігацій, купонів до них, векселів (тратт), боргових розписок, акредитивів, чеків, банківських наказів, депозитних сертифікатів, інших фінансових та банківських документів), виражених у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, встановлену Кодексом для письмового декларування товарів, що переміщуються громадянами.
Форму бланка Декларації транскордонного переміщення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 203 «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей» (далі - Постанова № 203).
Пунктом 2 Постанови № 203 установлено, що бланки Декларації транскордонного переміщення можуть, у тому числі, виготовлятися фізичними особами шляхом роздрукування із застосуванням засобів комп`ютерної техніки або їх копіювання на папері формату А4 (210 х 296 міліметрів) за формою, затвердженою цією постановою.
Згідно з порядком заповнення Декларації транскордонного переміщення, зазначеним на зворотному боці бланка декларації, разом із заповненою декларацією для митного контролю та митного оформлення товарів громадянином або уповноваженою особою подаються такі документи:
документи, що посвідчують особу та підтверджують країну постійного проживання громадянина або уповноваженої особи;
документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках та придбання особою банківських металів у банках та/або Національному банку, визначені у пункті 18 постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», згідно з яким, фізичні особи - резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують:
зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро;
придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.
Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами - резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках. 
       Так, актом про проведення митного огляду транспортного засобу підтверджується виявлення у сумочці ОСОБА_1 не задеклароваої валюти в сумі 15 000 євро та 5000 доларів США; письмовими поясненнями особа, яка притягнута до відповідальності, ОСОБА_1 підтвердила про належність коштів саме їй, особисто заявила при складенні протоколу свою згоду з цим документом.
Таким чином, наданими до суду матеріалами повністю підтверджується те, що ОСОБА_1 порушено порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Апелянт на підтвердження законності походження не задекларованих його довірителькою коштів, додав до апеляційної скарги копії податкових декларацій ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , чим підтверджував законність походження коштів, переміщуваних ОСОБА_1 через кордон понад 10000 Євро.
Однак, такі доводи апелянта не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони не відповідають приписам п.18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (затверджене постановою Правління НБУ №5 від 02.01.2019, набрала чинності 07.02.2019). Відповідно до вказаних положень фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 Євро.
Проте, жодних належних документів, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках, квитанцій про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою, останнім не представлено, тому такі доводи апелянта не заслуговують на увагу, а копії податкових декларацій в даному випадку не можуть бути належним підтвердженням походження готівки.
Крім того встановлено, що ОСОБА_1 , спростовуючи факт вчинення нею інкримінованого правопорушення, посилається на належність іноземної валюти в сумі 15 000 Євро та 5000 доларів США, що перевищує норму, водію автомобіля ОСОБА_4 , який як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи ствердив про належність йому частини іноземної валюти в сумі 5000 євро і 5 000 доларів США та пасажиру цього автомомбіля ОСОБА_3 .
Такі доводи свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є необгрунтованими та спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 6, 7), де останні не підтвердили обставин належності їм коштів, що перевозились понад норму. Об`єктивність цих письмових пояснень знайшлоо своє підтвердження показаннями працівників митниці ОСОБА_5 , який підтвердив, що ОСОБА_1 визнала свою провину, власноручно надала пояснення з цього приводу, а водій і пасажир автомобіля ніяких заяв про належність їм частини коштів не робили, писали пояснення власноручно і добровільно. Огляд ручної поклажі він проводив відповідно до вимог ст. 339 МК України зі згоди і дозволу ОСОБА_1 , яка усно також йому повідомляла, що 30 000 коштів в іноземній валюті належать їй особисто.
Крім того пасажир ОСОБА_3 пояснила про належність їй особисто суми коштів, зазначених в поясненні, попередньо показавши їх.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя апеляційного суду дійшов до переконання, що особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не було спростовано законність переміщення нею грошових коштів понад норму через митний кордон України, оскільки цих обставин не заперечив представник митного органу, який склав протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , а сам факт переміщення валюти без ознак приховування, на що в скарзі посилається захист, не свідчить в даному випадку про відсутність ознак складу адміністративного правопорушення, оскільки ознаки приховування містять іншу кваліфікацію правопорушення.
Посилання апелянта як на підставу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відсутність такої ознаки як приховування валютних цінностей не може слугувати беззаперечною підставою для прийняття рішення про невинуватість у вчиненні правопорушення.
Виходячи із встановлених обставин справи, пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку про неможливість задоволення апеляційної скарги в частині повернення коштів апелянту з наведених підстав.
Крім того, судом апеляційної інстанції не встановлено в діях працівників митниці тиску на опитуваних осіб - водія та пасажирок при оформленні факту порушення митних правил, чи упередженого ставлення до кожного із них.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил та притягнення її до адміністративної відповідальності.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, а тому її слід залишити без задоволення.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката Смоленського Дмитра Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року щодо  ОСОБА_1 за ст. 471 МК України - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Волинського 
апеляційного суду                                                В.А. Подолюк