Справа № 461/1788/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/429/20                                         Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року, -
з участю представника 
Галицької митниці Держмитслужби Васецького І.Є.,
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 грн.
       Також, постановлено стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, 21 січня 2020 року близько 00 год. 13 хв. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби заїхав транспортний засіб «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , кузов автомобіля № НОМЕР_2 , в якому, в якості пасажира ОСОБА_1 слідував з України в Республіку Польща. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та пасажирів, які ним слідують в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1 30 липня 2018 року о 12:44:09 через митний пост "КРАКОВЕЦЬ" Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_3 , кузов автомобіля № НОМЕР_4 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 21 січня 2020 року. Пропуск ввезеного 30 липня 2018 року ОСОБА_1 на митну територію України, автомобіля марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_3 , кузов автомобіля № НОМЕР_4 , здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Документи про аварію або дію обставин непереборної сили ОСОБА_1 , не надав. Таким чином, ОСОБА_1 , станом на 21 січня 2020 року перевищив більше ніж на тридцять діб встановлений ч.1 ст. 95 МК України строк доставки товару - автомобіля «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_3 , кузов автомобіля № НОМЕР_4 , що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України).
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суді є незаконною, необґрунтованою і викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Наголошує, що належних та допустимих доказів з диспетчера ЗМК та з ЄАІС не здобуто та не досліджено.
Звертає увагу на те, що на момент ввезення ним на територію України вказаного автомобіля, тобто станом на 30 липня 2018 року диспозиція ч.3 ст. 470 МК України передбачала відповідальність за перевищення, відповідно до цього Кодексу, строку доставки товарів більше ніж на десять днів. Зазначена стаття Митного кодексу України складалась із трьох частин і санкція частини третьої передбачала накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинені ним дії 10 серпня 2018 року мали початковий відлік з моменту пропуску визначеного законом строку та не є триваючими.
Вважає, що застосування щодо нього неіснуючої на момент вчинення правопорушення норми закону суперечить вимогам ст. 58 Конституції України.
Просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року та закрити провадження в справі.
Під час апеляційного розгляду, правопорушник ОСОБА_1 змінив апеляційні вимоги та подав відповідну заяву, в якій зазначив, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України визнає повністю та з огляду на скрутне матеріальне становище просить змінити постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року, застосувавши щодо нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_3 , vin: № НОМЕР_4 , який знаходиться у фізичної особи ОСОБА_2 , за адресою: с. Староміщина, Підволочиського району, Тернопільської області. Також просить проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Вищенаведене підтримала і захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Свиріпа-Депутат В.З. зазначивши про це у своєму клопотанні від 01 липня 2020 року.
Заслухавши, думку представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Є.І., про заперечення апеляційної скарги та залишення постанови судді без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення №461/1788/20 та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії правопорушника ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.
Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і перевіряє постанову місцевого суду, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП лише в межах апеляційної скарги.
Так, ч.6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Разом з тим, який саме вид стягнення, передбачений санкцією статті застосовувати до правопорушника, визначає суд, з врахуванням конкретних обставин справи. 
Відтак, з огляду на те, що ОСОБА_1 та стороною захисту як під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду такої, не надано належних доказів щодо місцезнаходження транспортного засобу, а також за відсутності відомостей про майновий стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає, що призначене місцевим судом ОСОБА_1 стягнення, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП України апеляційний суд, -
постановив:
апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 грн. - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.