ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/2920/20
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 р. (повний текст рішення складено 03.08.2020 р., суддя Юзіков С.Г.) у справі № 904/2920/20
за позовом: Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі регіональної філії “Одеська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Одеса
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград
про стягнення штрафу 75    140,00 грн.
                                                  ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії “Одеська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 75 140,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачем за залізничною накладною №47569777 зі станції Богуславський Придніпровської залізниці було відправлено вагон №53485843 на станцію Бурштин Львівської залізниці. На станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці було зроблено перевірку маси вантажу у вагоні. За результатами перевірки було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній, не відповідає масі вантажу, встановленої при зважуванні на ім. Т. Шевченка Одеської залізниці. Фактично маса нетто на 900 кг більша, ніж зазначено у накладній. На підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України відповідачу було розраховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 75 140,00 грн
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської  області від 03.08.2020 р. у справі № 904/2920/20 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" – задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", 51400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд.76 (код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного  товариства "Українська залізниця", 65012, м. Одеса,   вул. Пантелеймонівська, 19 (код 40081200) 75 140,00 грн. – штрафу, 2 102,00 грн. – судового збору.
Рішення мотивовано тим, що відповідач допустив порушення, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній маси вантажу, а відтак позивач правомірно на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував до стягнення суму штрафу.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 р. у справі №904/2920/20 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
2.1. Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті рішення місцевим господарським судом не застосовані приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1      статті 233 Господарського кодексу України,      за якими судом повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Судом не враховано, що правила ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та      ст. 233 Господарського кодексу України    направлені на запобігання збагачення кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. 
2.2. Також скаржник зазначає, що  позивач не надав суду  доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків  внаслідок розбіжностей у накладній та комерційному акті стосовно  того, що у вказаних документах  різні дані щодо маси вантажу  у вагоні № 53485843, в судовому рішенні не зазначено, які збитки поніс позивач. 
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач згідно відзиву зазначає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою. Окрім того вважає, що суд правомірно залишив без задоволення заяву про зменшення суми штрафу, оскільки відповідачем не доведено винятковості випадку щодо підставності зменшення розміру штрафних санкцій. Зазначає, що штраф підлягає стягненню за сам факт порушення вантажовідправником,  незалежно від того  чи завдано залізниці збитки. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 року у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів  Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 р. у справі № 904/2920/20 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 у справі № 904/2920/20 слід залишити без змін. 
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
09.01.2020 за накладною №47569777, зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці відправлено вагон №53485843 з вантажем – вугілля кам`яне марки г- газове.
Відповідно до п. 24 накладної № 47569777, масу вантажу визначено відправником.
Спосіб визначення маси: вагонні ваги, статичні  (150 т), заводський номер 224105.
Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". 
Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною є ДТЕК Бурштинська ТЕС.
10.01.2020 після прибуття вагонів з вантажем на станцію призначення ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, за заявкою ВЧДЕ-7 від 10.01.2020 №42, було перевірено масу вантажу у вагоні №53485843, що слідував відправкою за накладною №47569777, на 150-тонних вагонних вагах станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, держповірки 02.05.2019. 
Для засвідчення наведених обставин складено   комерційний акт №420008/1, у якому зазначено: на підставі заявки ВЧДЕ-7 від 10.01.2020 №42, на виконання Порядку дій працівників вагонного господарства у випадках відчеплення вантажних вагонів по причині нагрівання буксового вузла колісної пари, комісією у складі: ДСЗМ - Бішука С.В., приймальника поїздів - ОСОБА_1 , агента комерційного - Фендюр Н.В., була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. Фактична маса вантажу брутто вагона склала 92100 кг, тара вагона з ПД 23400 кг. Маса вантажу нетто за ПД  67800 кг. Фактична маса вантаж нетто 68700 кг, що більше документу на 900 кг. Переважування проводилося двічі на вагонних вагах на станції ім. Тараса Шевченка держповірки 02.05.2019, вага підтвердилася. Навантаження в вагоні рівномірне, рівень бортів, поверхня вантажу укатана, марковано подовженими бороздами. Посада зав.вантажним двором по штатному розкладу не передбачена.
З посиланням на п. 122, 118 Статуту залізниць України (далі Статут), за неправильно зазначену в залізничній накладній масу вантажу, позивач нарахував відповідачеві штраф у розмірі п`ятикратної  провізної  плати  за  всю відстань перевезення (15 028,00 грн. х 5= 75 140,00 грн.).
З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачеві претензію №10-301/12 від 14.02.2020, у які просив сплатити суму штрафу.
За даними позивача, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції  частково погодився з висновками суду першої інстанції.
Предметом доказування у даній справі є: наявність порушення з боку відповідача         при оформленні накладної та неправильного зазначення в ній маси вантажу, обґрунтованість нарахування штрафу.
Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України. 
Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу. 
Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту). На підставі Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (п.5 Статуту). 
Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача.
Згідно з п. 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). 
Відповідно до п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542).
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).
Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Згідно з п. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів  визначається відправником. 
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644. 
Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.
Згідно з ч. 1, 2 п. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту).
Відповідно до  ч. 1 п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Відповідно до п. 122 Статуту  за  неправильно  зазначені  у накладній масу,  кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта  стягується  штраф  у  розмірі  згідно  із статтею 118 цього Статуту. 
За пред`явлення вантажу,  який заборонено до  перевезень або  який  потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника,   крім   заподіяних   залізниці   збитків  і  витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної  провізної  плати  за  всю відстань перевезення. (п.118 Статуту).
Відповідно до ст. 74  ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Статтями 76, 77        ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, відповідач визначав масу вантажу, зазначену в залізничній накладній, в графі 55 накладної №47569777 зазначено: Правильність внесених відомостей підтверджую Пархоменко Тетяна Геннадіївна Відправник Підпис. Згідно з ч.1 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Крім того, відповідно до п.12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув за актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція призначення в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Отже, у зв`язку з наявністю даної відмітки у розділі "Є" комерційного акту №420008/1 від 11.01.2020 додатково підтверджується факт неправильного зазначення відповідачем в накладній №47569777 маси вантажу у вагоні №53485843. 
Отже неправильне зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №53485843 засвідчено комерційним актом № №420008/1 від 11.01.2020, який є належним доказом  внесення відповідачем  невірних відомостей щодо маси вантажу  до накладної.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу. 
При цьому, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу з посиланням на відсутність достатніх правових підстав.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Стосовно доводів скаржника колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При застосуванні вказаних норм поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей спрямовані на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є      винятковість випадку.    Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду. Оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру даної санкції.
Таким чином, аналіз приписів статей 551 ЦК України та 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Відповідач не  надав доказів в підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.
Крім того, стаття 24 Статуту залізниць України встановлює вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. (Вказана правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 р. у справі № 914/2339/17, від 12.02.2018 р. у справі № 906/434/17, від 27.03.2020 у справі №917/500/19).
Враховуючи, що спірний штраф нарахований за порушення відповідачем порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не пов`язана зі збитками залізниці, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Відповідачем порушено вимоги Статуту залізниць України, а саме  неправильно зазначено у накладній масу вантажу, а тому сума штрафу стягнута обґрунтовано. 
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 по справі № 904/2920/20 ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, що у  відповідності до вимог ст. 276 ГПК є підставою для залишення апеляційної  скарги без задоволення,  рішення – без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 р. у справі № 904/2920/20 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 р. у справі № 904/2920/20 –  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков 

                                                                                      І.О. Вечірко