Номер провадження: 22-ц/813/3458/20 
Номер справи місцевого суду: 522/10647/15-ц
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
за участю секретаря:                Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційні скарги ОСОБА_1  та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,
встановив:

25.05.2015 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку(далі - ОСББ) «СОНЯЧНА 1Б» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , який у подальшому був уточнений (т.1, а.с.189-195), та в якому просили суд стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості за комунальні послуги у розмірі 38 044,78 грн.; 3% річних у сумі 3 075,44 грн. та індекс інфляції у розмірі 17233,77 грн.; зобов`язати ОСОБА_1 в 30-денний термін відновити усі, самовільно виконані зміни в частинах будинкової системи опалення, які знаходяться в належних їй квартирах АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_1 підписати з ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території; Договір про надання послуг централізованого опалення, подачі холодної та гарячої води та водовідведення; судові витрати покласти на відповідача.
В свою чергу ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», яка в подальшому також була уточнена, та в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь суму матеріальних збитків за утримання частки котельні ОСОБА_1 в сумі - 7139,13 грн. та за опалення суму в розмірі 9275,42 грн., до якої входить спрацьованість котельні тобто зношувальність котельні та іншого її обладнання; упущену вигоду в розмірі 5 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. (т.1, а.с.163-170, т.2, а.с.120-133, 223-227).
Також 23.05.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про винесення окремої ухвали про скоєння злочину Організованим Злочинним Угрупованням (т.3, а.с.93-94).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року позов ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги було задоволено частково (т.3, а.с.146-152).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» суму заборгованості за комунальні послуги в розмірі 29 396,49 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» 3 відсотки річних в сумі 3075,44 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» судові витрати в розмірі 1600 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

Крім того, в своєму рішенні суд звернув увагу на те, що вимоги ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали з приводу перешкоджання з`явленню свідка, примушуванню їх до відмови від давання показань, знаходиться за межами предмета доказування, тому згідно зі ст. 262 ЦПК України, правових підстав для постановлення такої ухвали немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року, та закриття справи або направлення справи для нового розгляду по суті в той же суд але другим складом суду (т.3, а.с.159-161).
Крім того, доповнивши апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просила винести окрему ухвалу на адресу правоохоронних органів з приводу перешкоджання з`явленню свідків до суду, примушуванню їх від давання показань (т. 3, а.с. 186-199).

ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» також подало апеляційну скаргу, у якій просили змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року, в частині визначення суми заборгованості за комунальні послуги, стягнувши з ОСОБА_1 суму заборгованості за комунальні послуги в розмірі 38044,78 грн., та скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат (індексу інфляції), ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних витрат (індексу інфляції) у розмірі 11612,35 грн. (т.3, а.с.1767-180). 

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, яке було призначено на 25.11.2020 року, на 15.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.231-235).
При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (а.с.242), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань. 

Разом з тим, 25.11.2020 року, тобто в день розгляду справи, від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення судового засідання на після закінчення карантину (т.3, а.с.241).

Враховуючи викладені обставини та те, що дана справа є соціальною, перебуває на розгляді судів більше 5 років, у тому числі в Одеському апеляційному суді - більше 10 місяців, проте явка до суду апеляційної інстанції є необов`язковою, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність апелянта ОСОБА_1 та інших учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.
При цьому колегія суддів зазначає, що представником ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» 25.11.2020 року надійшла заява про слухання справи і їх відсутність (т.3, а.с.240).

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 07.12.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 і задоволення апеляційної скарги ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до п. 2.1 Статуту ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» метою створення об`єднання є забезпечення прав його членів. Відповідно до пункту 11.1 цього Статуту є дотримання членами ОСББ обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
За змістом Протоколу №2 загальних зборів членів ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» від 8 жовтня 2010 року було вирішено прийняти на баланс ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
14 квітня 2011 року Актом приймання-передачі ТОВ «Жива планета» передало, а ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» прийняло житловий будинок за вказаною адресою в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функцій з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень.

Із довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що станом на 01.07.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по квартирі АДРЕСА_1 за надані житлово-комунальні послуги перед ОСББ за період з 01.07.2011 року по 01.07.2017 року включно складає 17 619,15 грн., а саме заборгованість з опалення у розмірі 14153,42 грн., СДПТ- 1242,78 грн., утримання котельної 2121,45 грн., ремонтний фонд 101,50 грн.
Також станом на 01.07.2017 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 заборгованість відповідача по квартирі АДРЕСА_2 за надані житлово-комунальні послуги перед ОСББ за період з 01.07.2011 року по 01.07.2017 року включно складає 20 426,10 грн., а саме заборгованість з опалення 14106,87 грн., СДПТ 1243,33 грн., утримання котельної 4974,70 грн., ремонтний фонд 101,20 грн.

Ухвалюючи судове рішення, суд правильно виходив із того, що за змістом статей 319, 321 ЦК України власність зобов`язує, у зв`язку з чим власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 7, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.
При цьому суд правомірно взяв до уваги тарифи на оплату витрат на житлово-комунальні послуги, які були затверджені рішенням загальних зборів ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», тому дійшов висновку про те, що здійснення первісним позивачем розрахунків є законним і обгрунтованим.

Разом з тим, суд застосував до спірних правовідносин трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявила первісний відповідач ОСОБА_1 (т.2, а.с.134-135).
Суд врахував, що з даним позовом ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» звернувся 25.05.2015 року, а розрахунок заборгованості здійснено з липня 2011 року, а тому, з урахуванням положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, суд вважав за необхідне стягнути заборгованість в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 01.06.2012 року по 01.07.2017 року, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, в розмірі 29 396,49 грн.
Крім того, з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про те, що 3 % річних за період з 01.06.2012 року по 01.07.2017 року від простроченої суми, а саме - 29 396,49 грн., становить 4486,79 грн.

Разом з тим, з урахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, в частині стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 3075,44 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь первісного позивача індексу інфляції в сумі 17233,77 грн., то суд виходив з наступного.
Так, суд зазначив, що у відповідності до чинного законодавства стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає індексації.
За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексом споживчих цін є показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Разом з тим, 01.01.2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 року № 911-VIII, яким, крім іншого, були внесені зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стосовно порогу індексації, відповідно до ч.1 ст. 4 якого індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Виходячи з цих обставин, суд дійшов висновку про те, що індексація заборгованості за житлово-комунальні послуги проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який становить 103 відсотки.
При цьому суд правильно послався на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 127/8260/17-ц.

Оскільки жоден з місяців, за які позивач просить стягнути суму індексації, не перевищила встановленого законом порогу у 103 відсотки, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із первісної позовної заяви, ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», починаючи з 2011 року відповідачка повинна була оплачувати надані їй житлово-комунальні послуги: опалення, СДПТ,  а починаючи з лютого 2013 р. - за утримання дахової котельної.Починаючи з лютого 2014 р. мала нести обов`язкові внески в ремонтний фонд.
Так, первісний позивач дійсно звернувся до суду з позовом 25.05.2015 p.
Згідно Довідок заборгованості квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, нарахування за утримання дахової котельної почалися з лютого 2013 р , за ремонтний фонд - з лютого 2014 р. 
Таким чином, стосовно цих двох платежів не має порушення строків позовної давності. У зв`язку з чим, станом на 01.07.2017р. борг відповідачки по квартирам АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 разом становить: за утримання дахової котельної - 7096,15 грн. (кв. АДРЕСА_1 - 2121,45 грн., кв. АДРЕСА_2 - 4974,70 грн.), борг за ремонтний фонд - 202,70 грн. (кв. АДРЕСА_1 - 101,50 грн., кв. АДРЕСА_2 -101,20 грн.).

Крім того, згідно ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.До зазначених у ч.1 ст.264 ЦК дій можуть належати не лише дії формального характеру, а й будь-які фактичні дії, що свідчать про визнання зобов`язаною особою боргу (часткове погашення боргу, повне або часткове визнання претензії, прохання про відстрочку виконання, сплата процентів за основним боргом).

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування за опалення відповідачка сплачувала (погашала борг) несвоєчасно, але в повному обсязі до кінця 2012 p., а саме: 
платежі по кв. АДРЕСА_1: лютий 2012р. - 406,00 грн.( сальдо на 01.03.2012р. - 0,00 грн.); липень 2012р. - 152,25 грн.( сальдо на 01.08.2012р. - 0,00 грн.); грудень 2012р. - 364,80 грн.( сальдо на 01.01.2013 р. - 0,00 грн.). 
платежі по кв. АДРЕСА_2: лютий 2012р. - 384,80 грн.( сальдо на 01.03.2012р. - 0,00 грн.); липень 2012р. - 144,30 грн.( сальдо на 01.08.2012р. - 0,00 грн.); грудень 2012р. - 363,60 грн.( сальдо на 01.01.2013 р. - 0,00 грн.). 
Лише, починаючи з січня 2013 р. відповідачка припинила оплату за опалення. Виходячи з викладеного станом на 01.01.2017 року борг за опалення квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 разом становив 28260,29 грн., із яких 14153,42 грн. - по квартирі АДРЕСА_1 ; 14106,87 грн. - по квартирі АДРЕСА_2 . 

Крім того, нарахування за СДПТ з моменту початку отримання послуг відповідачка визнавала, сплачувала, але несвоєчасно. Так, станом на 01.07.2017р. за СДПТ по квартирі АДРЕСА_1 було вчинено 21 оплату в якості погашення боргу, по квартирі АДРЕСА_2 - 20 оплат в якості погашення боргу. 
11.11.2015 р. заявник апеляційної скарги - ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» в заяві досуду про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідачки заборгованість за СДПТ: по квартирі АДРЕСА_1 - 603,48 грн., по квартирі АДРЕСА_2 - 584,58 грн.
При цьому, відповідачка визнала ці борги та сплатила їх, що сама і підтвердила в зустрічній позовній заяві на стор. 6-7, з вказівкою призначення платежів та дат їх сплати (т.1, а.с.168-169).

Проте, надалі відповідачка продовжувала порушувати терміни сплати та накопичувати борг, у зв`язку з чим на момент звернення ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» до суду з уточненим позовом, станом на 01.07.2017 p., борг відповідачки за СДПТ становив 2486,11грн.: за квартиру АДРЕСА_1 - 1242,78 грн., за квартиру АДРЕСА_2 - 1243,33 грн.
Зазначені кошти підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б».

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що, звертаючись до суду з позовом, ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь інфляційні витрати (індекс інфляції) у розмірі 17233,77 грн.
Однак, посилаючись на те, що індекс інфляції за вказаний період часу, щомісячно, не перевищив порогу індексації - 103 %, суд відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» звернулося 25.05.2015 p., розрахунок заборгованості здійснено з липня 2011 року.
До 01.01.2016 р. відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводилася у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації, який установлювався в розмірі 101 відсотка, а починаючи з 01.01.2016 р. - 103 відсотка.
Згідно розрахунку суми індексації, місяці, в яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, та відповідні суми індексації, які підлягають стягненню, наступні:
Березень 2014 р. (102,2 %): кв.4 - 134,24 грн.; кв.8 - 136,25 грн.
Квітень 2014 р. (103,3%): кв.4 - 219,08 грн.; кв.8 - 221,17 грн.
Травень 2014 р. (103,8 %): кв.4 - 227,81 грн.; кв.8 -223,90 грн.
Вересень 2014 р. (102,9 %): кв.4 - 219,30 грн.; кв.8 -216,34 грн.
Жовтень 2014 р. (102,4 %): кв.4 - 190,90 грн.; кв.8 - 190,52 грн.
Листопад 2014 p. (101,9 %): кв.4 - 160,93 грн.; кв.8 - 163,08 грн.
Грудень 2014 р. (103,0%); кв.4 - 273,51 грн.; кв.8 - 279,14 грн.
Січень 2015 р. (103,1 %): кв.4 - 251,32 грн.; кв.8 - 258,13 грн.
Лютий 2015 р. (105,3 %): кв.4 - 469,87 грн.; кв.8 - 481,65 грн.
Березень 2015 р. (110,8 %): кв.4-1045,72 грн.; кв.8-1061,78 грн.
Квітень 2015 р. (114,0 %): кв.4 -1460,06 грн.; кв.8 - 1476,47 грн.
Травень 2015 р. (102,2 %): кв.4 - 217,05 грн.; кв.8 - 214,12 грн.
Вересень 2015 р. (102,3 %): кв.4 - 247,14 грн.; кв.8 - 258,63 грн.
Листопад 2015 р. (102,0 %): кв.4 - 241,32 грн.; кв.8 - 244,45 грн.
Квітень 2016 р. (103,5 %): кв.4 - 364,73 грн.; кв.8-464,74 грн.

Таким чином, загальна сума індексації, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», становить 11612,35 грн.

Також позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 в 30-денний термін відновити усі, самовільно виконані зміни в частинах будинкової системи опалення, які знаходяться в належних їй квартирах АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 .
Вирішуючи даний спір, суд зазначив, що виконуючи розпорядження Голови правління, 23.11.2016 року співробітники ОСББ провели обстеження АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та встановили факт самовільного від`єднання від мережі опалення шляхом демонтажу обігрівальних приладів (радіаторів) з терморегулюванням, про що був складений відповідний Акт. 
17.12.2016 року це питання було розглянуто на засіданні Правління ОСББ та прийнято рішення зобов`язати відповідачку за власний рахунок в максимально короткий термін відновити порушену цілісність та працеспроможність системи опалення в належних їй квартирах АДРЕСА_1,АДРЕСА_2.
23.05.2017 року на засіданні Правління ОСББ прийнято рішення звернутися з цим питанням до суду, що підтверджується протокол засідання Правління №21-16 від 17.12.2016 року, витяг з Протоколу засідання Правління №10/17 від 23.05.2017 року.

Суд вказав, що питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.
Відповідно до п. 25 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Згідно п.26 Правил № 630 відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
При цьому суд правильно вказав, що порядком з відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року, встановлено, що таке відключення можливе на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 до Порядку №4 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Зазначений правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 16.05.2011 року за №6-9-гс-11, від 26.09.2012 року у справі №6-96цс12, що у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для інших судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
При цьому суд правильно вказав, що загальна система опалення житлового будинку є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, яку вони відповідно зобов`язані утримувати та розпоряджатись нею виключно за згоди всіх інших співвласників, що відповідає вимогам ч.2 ст. 369 ЦК України.

Разом з тим, у відповідності до Акту від 23.11.2016 року подача опалення в квартирах АДРЕСА_1  та АДРЕСА_2  перекрита та опломбована, батареї відсутні, система централізованого опалення в квартирах відсутня. Стояки централізованого опалення у вищезазначених квартирах також відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надавала заяви щодо ненарахування за опалення, але вона відключилась самовільно.
З технічних характеристик квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 вбачається, що квартира обладнана водопроводом (холодним, гарячим) каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, опаленням автономним.
Крім того з Акту державної приймальної комісії по прийманні в експлуатацію закінченого будівельного об`єкту від 05.02.2010 року вбачається, що джерелом теплопостачання для систем опалення та гарячого водопостачання служить дахова котельня, система опалення - поквартирна, двухтрубна.

Суд зазначив, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що належні їй квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не мають обігрівальних приладів (радіаторів), труби теплоносія вмуровані в стінах її квартири та заглушені. Тобто квартири під`єднані до опалення, але не обігріваються від дахової котельні.
При цьому суд вказав, що відповідно до п.3.8 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту та реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
У відповідності до пункту 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року, Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. 
При цьому, за змістом п.2.2 вищевказаного Наказу обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Тобто, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року процедури.

При цьому суд взяв до уваги правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 554/7927/15-ц.

З урахуванням вимог ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, згідно яких кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про те, що в задоволенні позовних вимог, в частині зобов`язанні відповідача відновити усі виконані зміни в квартирі, слід відмовити, оскільки вони виконані у приміщеннях, які є її власністю та не порушують права інших мешканців даного будинку.

Також суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» щодо підписання з ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території; про надання послуг централізованого опалення, подачі холодної та гарячої води та водовідведення, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.
За змістом ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
З цих підстав суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки правочин не може бути укладений проти волі однієї із його сторін, то у зв`язку із чим у задоволенні даної вимоги обгрунтовано відмовив.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно вказав, що у зв`язку з тим, що відповідачем за зустрічним позовом не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріальних збитків за утримання частки котельні в сумі 7139,13 грн. та за опалення в сумі 9275,42 грн., до якої і входить зношувальність котельні та іншого її обладнання; упущену вигоду в розмірі 5 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Також суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали з приводу перешкоджання з`явленню свідка, примушуванню їх до відмови від давання показань, знаходиться за межами предмета доказування, тому дійшов правильного висновку про те, що згідно ст. 262 ЦПК України правових підстав для постановлення окремої ухвали по справі немає.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх зустрічних позовних вимог, заперечень проти первісних позовних вимог і оскаржуваного судового рішення, а також доводів своєї апеляційної скарги.
У зв`язку з цим, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, як заявленої безпідставно.

При цьому, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

В свою чергу заявник апеляційної скарги - ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які воно посилається як на підставу своїх первісних позовних вимог, заперечень проти зустрічних позовних вимог і оскаржуваного судового рішення, а також доводів своєї апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» задовольнити, оскаржуване рішення суду, в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», змінити і збільшити їх з 29396,49 грн. до 38044,78 грн.
Рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» інфляційних витрат (індексу інфляції), скасувати і прийняти в цій частині постанову якою стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» інфляційні витрати (індекс інфляції) у розмірі 11612,35 грн.
В решті рішення слід залишити без змін.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова КМУ № 1268 від 31 жовтня 2007 року, на підставі якої втратили чинність Правила № 630 від 21.07.20056 року та скасовано наказ Міністерства з житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 скасована постановою Окружного Адміністративного Суду міста Києва № 2/369 від 18.11.2010 року (т.3, а.с.192, 193, 199), то вони є безпідставними, так як вказане судове рішення, на яке посилається заявник, було скасовано і постанова КМУ № 1268 діє до теперішнього часу.

Враховуючи викладене, та у відповідності до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн. (т.3, а.с.184).
При цьому колегія суддів враховує, що у відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від судового збору звільняються лише споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
У зв`язку з цим, споживач ОСОБА_1 була звільнення від сплати судового збору за своїм зустрічним позовом і за подання своєї апеляційної скарги на судове рішення.
Разом з тим, вона не звільнена від сплати судового збору за виникнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги у справі, в якій вона є відповідачем і в разі задоволення позову позивача - в даному випадку ОСББ «СОНЯЧНА 1Б». 

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.п.1, 2 ч.1 ст. 374, п.2 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                                 постановив:        

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СОНЯЧНА 1Б», змінити і збільшити їх з 29396,49 грн. до 38044, 78 грн. (тридцять вісім тисяч сорок чотири гривні 78 копійок).
Рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» інфляційних витрат (індексу інфляції), скасувати і прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» (Код ЄДРПОУ 37060662) інфляційні витрати (індекс інфляції) у розмірі 11612,35 грн. (одинадцять тисяч шістсот дванадцять гривень 35 копійок).
В решті рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА 1Б» (Код ЄДРПОУ 37060662) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

               Л.А. Гірняк 

       О.С. Комлева