ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 199/2620/20(2-а/199/67/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року (суддя Подорець О.Б.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича; скасувати постанову РАП №260636579 від 03.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. 
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував правил паркування, його транспортний засіб був припаркований на тротуарі, що не є проїзною частиною, дорожній знак 3.34 ПДР України відсутній, що підтверджує відсутність порушення позивачем стоянки чи зупинити. Крім того, відповідачем при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного доказу на підтвердження порушення позивачем правил зупинки чи стоянки. 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №260636579 від 03.04.2020, винесену головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісником Ігорем Івановичем, згідно з якою на ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., за правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП скасовано. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, закрито. В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісник Ігор Іванович звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно з вимогами КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, дії позивача кваліфіковані правильно. Також, відповідач наголошує, що судом першої інстанції не враховано того, що дія знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено» розповсюджується не тільки на поїзну частину по стороні встановленого знаку, а і на тротуар, як елемент дороги, отже здійснення зупинки на такому тротуарі (в даному випадку по вул. Володимира Винниченка, 5Б, м. Дніпро, де з лівої сторони встановлений знак 3.34) є порушенням положень ПДР та є підставою для накладення адміністративного стягнення відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП. 
На адресу суду від позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, а також зазначив, що в апеляційній скарзі відсутні належні докази наявності тих чи інших дорожніх знаків при фото-фіксації, а фото з сайту ipkp.dniprorada.gov.ua були досліджені судом першої інстанції. При цьому, зображення  веб-сайту google.com/ ІНФОРМАЦІЯ_1 та лист-відповідь Комунального підприємства Дніпродорсервіс від 28.10.2019 №915 не є доказами наявності відповідних дорожніх знаків, відсутності перешкод перед ними або проведення ремонтних робіт на даній території на день і час настання події – 11.03.2020.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 03.04.2020 головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісником Ігорем Івановичем винесено постанову серії РАП № 260636579, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення пункту 3.34 розділу 33 ПДР «Зупинку заборонено», передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. (а.с. 6).
За змістом цієї постанови, 11 березня 2020 року о 12:44 год., транспортним засобом LAND ROVER DISCOVERY 3.0., державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 5Б, чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР «Зупинку заборонено».
Вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною позивач оскаржив її до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з пунктом 8.4 «в» ПДР, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Відповідно до ПДР, дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий встановлений. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.
Згідно з пунктом 1.10 ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем пункту 3.34 розділу 33 ПДР «Зупинку заборонено».
Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано суду належних доказів в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
При цьому, з наданих копій фотознімків обставин вчиненого порушення вбачається, що на них відсутній дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» станом на час події 11.03.2020.
Крім того, зображення веб-сайту google.com/maps та лист-відповідь Комунального підприємства Дніпродорсервіс від 28.10.2019 №915 не є належними доказами наявності відповідних дорожніх знаків на вказаній території станом на день і час настання події.
В свою чергу, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про  протиправність оскаржуваної постанови та наявності підстав для її скасування.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують. Підстави передбачені статтею 317 КАС України підстави для його скасування  відсутні.
Керуючись статтями 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 жовтня 2020 року та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров