ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 736/903/14                             Головуючий у 1-й інстанції: Чурупченко М.І. 
                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 жовтня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.05.2020 за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними, -
В С Т А Н О В И В:
В 2014 році ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати неправомірним розпорядження управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про призначення щомісячної компенсації в розмірі 12 % прожиткового мінімуму; 
- зобов`язати УПФ України в Корюківському районі призначити щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2014.
Постановою Корюківського районного суду від 28.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014, позов задоволено.          
18.05.2020 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про роз`яснення судового рішення, в якій вона, з урахуванням правової позиції, що викладена Великою палатою Верховного суду в постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18, Верховним Судом в постанові від 31.01.2018 у справі № 523/4930/15-а, Верховним судом України в постанові від 08.7.2015 у справі №732/48/15, просить роз`яснити постанову Корюківського районного суду від 28.07.2014 та вказати чи зобов`язаний відповідач призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2014 і довічно.
Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.05.2020 заяву задоволено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Задовольняючи заяву про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зміст постанови Корюківського районного суду від 28.07.2014 необхідно роз`яснити в порядку, визначеному статтею 254 КАС України, з метою уникнення випадків неоднозначного розуміння змісту такої постанови.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Згідно з ч. 2 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. 
У відповідності до ч. 3 та 5 ст. 254 КАС України у разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.
Як зазначено в п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення» в адміністративній справі, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.
Відтак, очевидним є те, що суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Як уже було зазначено вище, постановою Корюківського районного суду від 28.07.2014 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2014 за виключенням виплачених сум.
Частиною 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Колегія суддів зауважує, що процентний розмір пенсії пенсіонера, що був встановлений під час призначення пенсії, не може зменшуватися, оскільки новий процентний розмір пенсії стосується призначення нових пенсій (після набрання нових законів), а не раніше призначених, з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.
Згідно статей 22, 64 Конституції України - право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому звуження та обмеження змісту і обсягу цього права, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.
Отже, враховуючи вищевикладене та те, що судом не визначено строку на який відповідача зобов`язано призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2014 за виключенням виплачених сум, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Корюківського районного суду від 28.07.2014, в частині визначення строку на який відповідач зобов`язаний призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, підлягає роз`ясненню, що компенсацію за втрату годувальника слід виплачувати довічно без обмеження будь-якою датою.
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241-244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.05.2020 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                            
Судді:                                                                                Кузьменко В.В. 

                                                                                          Шурко О.І.
Повний текст постанови виготовлений 16.10.2020.