ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/603/20  Номер провадження 22-ц/814/2674/20	Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним та скасувати рішення № 32207490 від 03.11.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. та запис № 17264341 від 30.10.2016 року про право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером № 1075039853220, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за власником АТ КБ «ПриватБанк».
В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування спільно з ОСОБА_2 . 
У 2008 році між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір та договір іпотеки спірної квартири. У зв`язку із невиконанням ним умов кредитного договору, Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.10.2015 року та додатковим рішенням від 05.11.2015 року з нього стягнуто 70 469 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року в рахунок погашення кредитної заборгованості позивача звернуто стягнення на спірну квартиру, шляхом продажу її з укладенням банком від свого імені договору купівлі-продажу, з початковою вартістю на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності. 
Вказував, що 15.07.2019 року з Державного реєстру прав на нерухоме майно він дізнався, що згідно рішення від 03.11.2016 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. право власності на спірну квартиру перереєстровано в позасудовому порядку згідно відповідного застереження у договорі іпотеки. 
Позивач вважає передачу права власності на спірну квартиру в рахунок погашення кредитних зобов`язань в позасудовому порядку неправомірною.
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 32207490 від 03.11.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А., та запис № 17264341 від 30.10.2016 року про право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером № 1075039853220, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за власником АТ КБ «ПриватБанк».
Додатковим рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу. 
Не погодившись із рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з ОСОБА_2 був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. 14.12.2004 року, реєстраційний номер 3668 (а.с.13).
24.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ПриватБанк» укладено кредитний договір (а.с. 16-20).
В цей же день, 24.04.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки № PLRZGA0000000028, за умовами якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 передається в іпотеку на забезпечення виконання кредитних зобов`язань позивача за кредитним договором (п. 33.2, 33.3 розділу 7 Договору іпотеки, а.с. 21-24, 85-88).
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.10.2015 року та додатковим рішенням від 05.11.2015 року по справі № 533/740/15-ц ухвалено в рахунок боргу за кредитним договором стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 70 469 грн боргу (а.с.25-27).
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року по справі № 533/385/16-ц в рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором № PLRZGA0000000028 від 24.04.2008 року у розмірі 90147,18  грн. 
звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 79,10 кв.м., житловою площею 55,90 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом продажу предмету іпотеки  з укладеним від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою вартістю на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності-незалежним експертом (а.с. 28-32).
03.11.2016 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А. заяву про реєстрацію права власності на спірну квартиру за банком на підставі застереження в Договорі іпотеки. 
Рішенням державного реєстратора Завалієва А.А. № 32207490 від 03.11.2016 року ухвалено провести державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1   за ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 101, 102).
Перелік наданих нотаріусу (державному реєстратору) документів наведено в описі (а.с. 100), згідно якого державному реєстратору банком не було надано оцінки спірної квартири суб`єктом оціночної діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції станом на час вчинення реєстраційної дії) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивовано тим, що при позасудовому порядку реалізації предмета іпотеки банком не було надано реєстратору оцінку спірної квартири.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , проте судом першої інстанції залишено поза увагою доводи позовної заяви щодо підстав визнання неправомірною позасудову процедуру реалізації предмета іпотеки.
Згідно п. 27 розділу 4 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах , визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.
Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що АТ КБ «ПриватБанк» реалізував судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».
Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили та відповідно до ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено – вирішено і не має переглядатися до безмежності»).
У рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 року «Христов проти України», заява № 24465/04 Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Враховуючи, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось у спосіб, визначений судовим рішенням, яке набрало законної сили, воно має відбуватися саме у цей спосіб.
Окрім того, частиною першою статті 35 Закону № 898-IV (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
В матеріалах справи (а.с. 89) наявне повідомлення ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Вказане повідомлення не може вважатися вимогою про усунення порушень, що передбачено ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та п. 22 Договору іпотеки, оскільки воно не містить будь-яких вимог, а лише констатує факт реєстрації права власності на нерухоме майно за банком.
Отже, реалізуючи позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки банком також було порушено вимоги ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».
Вищевказані порушення є достатніми підставами для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині мотивування підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення у відповідній частині.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково. 
Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції постанови апеляційного суду.
В іншій частині рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        С.А. Гальонкін
Л.М. Хіль