ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4351/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2020  року, (суддя суду першої інстанції Лазаренко М.С.), прийняту в м. Запоріжжя у порядку письмового провадження, повне судове рішення складено 03.08.2020 року,  за позовом   ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
02.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 03.03.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за списком № 2, надавши необхідні документи, які підтверджують періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за списком № 2, так як 20.07.2019 вона досягла 50-річного віку та має загальний стаж роботи – 33 роки 03 місяці та пільговий стаж за списком № 2 – 25 років 01 місяць, а саме: працює в Комунальній установі “Обласна психіатрична лікарня” повний робочий день з обслуговуванням психічно хворих людей за період з 15.11.20016 по теперішній час. Проте, за результатами її звернення пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні їй такого виду пенсії, про що її проінформовано листом від 17.03.2020. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити заявлені позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 03.03.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач, станом на час звернення за призначенням пенсії не набула права на пенсію в силу приписів ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона набуде право на пенсію після досягнення 54 років 6 місяців.  Також  зазначає, що посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, яким визнано неконституційними положення статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788 зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213, не можуть бути застосовані для вирішення питання призначення пенсії позивачу, оскільки норми Закону України “Про пенсійне забезпечення” не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017 року.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.03.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Листом Комунарського відділу з обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленим у вигляді повідомлення № 0800-0205-8/10079 від 17.03.2020, проінформовано ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки право на пенсію за віком на пільгових умовах за наявності відповідного страхового стажу мають жінки, що народились з 01 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року після досягнення 54 років 6 місяців і за наявності страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року 22 роки 6 місяців, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком № 2.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
За змістом п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Відповідно до вищевказаноїї норми права, позивач набуде право виходу на пенсію за Списком №   1, за наданими документами, у віці 54 років 6 місяців. 
На момент звернення позивача до Пенсійного фонду позивач не досягла віку, передбаченого ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №   2.
Позивач зазначає, що у неї є право на призначення пенсії за списком №2 на підставі  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  в редакції, зазначеній в п. 3  рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, тобто після досягнення 50-річного віку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені доводи є необґрунтованими з огляду на наступне. 
Так,  рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020  у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII: визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), статтю  13, частину другу статті  14, пункти «б»-»г» статті  54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада  1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року№  213-VIII.
Зазначеним рішенням Конституційного Суду України встановлено, що стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б»-»г» статті  54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада  1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до п. 3 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
“На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах…”.
Преамбулою положень  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  визначено, що положення цього  закону  застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»  мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із  Законом № 3108-IV від 17.11.2005  в редакції  Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року, а тому досягти віку, передбаченого  Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII  (далі - Закон № 1788-XII), для призначення пенсії особі необхідно було до 11.10.2017 року.
Встановлені обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та станом на 11.10.2017 року нею не було досягнуто 50-річного віку, у зв`язку з чим, позивач не набула права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому  Закону, а тому посилання позивача на існування двох різних законів, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах по різному в частині віку з якого особа має право на призначення пенсії є помилковими.
          Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття судового рішення із порушенням вимог норм матеріального права.
          Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставою для скасування рішення суду є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 325 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задоволено.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2020  року в адміністративній справі №280/4351/20 – скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
          Постанова в повному обсязі складена 05.11.2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай