КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
26 жовтня 2020 року                                                                                                          м. Київ
 
Унікальний номер справи № 756/16676/18  
Апеляційне провадження 22-ц/824/9602/2020 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
 
сторони
позивач                      Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
 
відповідач                 ОСОБА_1 

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в :
 
у грудні 2018 рокуАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до      ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 367,72 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву № б/н від 12.07.2012, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 6 000 грн. Вона підтвердила свою згоду на те, що її заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Проте свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 22.11.2018 має заборгованість в загальному розмірі - 14 367,72грн, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 690,53 грн, пені - 5 516,82 грн та штрафів - 500 грн (фіксована частина) і 660,37 грн (процентна складова).
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14 367,72грн. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2020 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вказує, що вона підписувала у 2012 році з АТ КБ «Приватбанк» анкету - заяву, згідно якої отримала кредит на картковий рахунок. Суд не звернув уваги, що анкета заява має ознайомчий характер і в ній не зазначено про умови кредитування. Самого кредитного договору не існує. Вона отримала кредит у сумі 6 000 грн, який погасила у період з 22.08.2012 по 25.11.2013, а потім ще сплатила на користь банку 8 115 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем є неправильним, оскільки сам позивач визнає, що вона не має заборгованості по тілу кредита, в той же час за відсутності боргу нараховує відсотки та пеню.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» - Стадніков Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що протягом дії кредитної картки відповідачкою допущено порушення строків повернення кредитних коштів. Розрахунків, які б спростовували наявність заборгованості відповідачкою не надано. Відповідачка користувалася кредитними коштами, а тому її доводи про відсутність між сторонами договірних відносин суперечить наявним доказам та вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.07.2012 з метою отримання банківських послуг між сторонами підписано заявку № б/н від 12.07.2012, відповідно до якої позивач надав відповідачці кредит у розмірі 6 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.
За розрахунком, складеним позивачем, станом на 22.11.2018 відповідач має заборгованість в загальному розмірі - 14 367,72грн, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 690,53 грн, пені - 5 516,82 грн та штрафів - 500 грн (фіксована частина) і 660,37 грн (процентна складова).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив с того, що сторони уклали договір кредитування, який за своєю юридичною природою є договором приєднання. Позивач виконав умови щодо надання кредиту, а відповідач порушила умови договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Кредитний договір є двостороннім правочином. Це добровільне і належним чином оформлене волевиявлення обох сторін, які дійшли згоди стосовно всіх істотних умов, наслідком чого стало підписання кредитного договору.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 12.07.2012, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).
Разом з тим, стягуючи проценти за користування кредитними коштами та пеню суд першої інстанції не звернув уваги на те, позивач не надав доказів про те, що сторони погодили розмір процентів, який ним застосовано у розрахунку заборгованості, у тому числі і зміну таких процентів, а також розмір штрафних санкцій. 
Позивач посилався на те, що розмір процентів та штрафних санкцій зазначено в  Умовах і Правилах надання банківських послуг в ПриватБанку та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить даних про процентну ставку 30 % річних, 34,80 % річних, 43,20 % річних, процентні ставки від 2,50 до 3,60, які зазначені у розрахунку заборгованості, а Умови не підписані відповідачкою, та відсутні докази про те, що саме ці Умови були чинні на час підписання анкети - заяви та відповідач мала змогу отримати їх при підписанні заяви - анкети.
Вирішуючи питання про стягнення неустойки, а саме двох штрафів та пені  суд першої інстанції також не врахував, що у матеріалах справи відсутні докази, що про такі умови договору відповідач була повідомлена при укладенні договору.
Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням правильності такого розрахунку.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вважав позовні вимоги доведеними та стягнув суму процентів і штрафних санкцій.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач визнала факт отримання кредитної карти, проте вважає, що сторони не досягли згоди про умови кредитного договору, оскільки договір з визначеними умовами щодо відсоткової ставки, розміру ліміту, порядку погашення кредиту та відсотків, штрафні санкції, строк дії договору тощо не були сторонами погоджені та підписані. 
Позивач не надав доказів про те, що відповідач на час підписання анкети - заяви достовірно знала про розмір процентів за користування кредитом та можливі штрафні санкції, а також була повідомлена про зміну процентів за користування кредитними коштами.
З розрахунку, наданого самим позивачем, вбачається відсутність заборгованості по тілу кредиту. Будь - яких доказів про те, коли та у якій сумі банк надавав відповідачці кредитні кошти позивачем не надано.
Відтак розрахунок процентів та штрафних санкцій, який складений позивачем, не ґрунтується на доказах щодо отримання відповідачкою кредитних коштів та наявності заборгованості по кредиту. До того ж у розрахунку зазначено про заборгованість по судовим штрафам у сумі 1 160,37 грн. Будь - яких обґрунтувань щодо стягнення судових штрафів позовна заява не містить. Навпаки у позовній заяві дана сума вже розбита на дві складові: штраф - 500 грн (фіксована частина) і штраф - 660,37 грн (процентна складова).
Доводи позивача про те, що відповідач не додала до апеляційної скарги свій розрахунок та не спростувала розрахунок, складений позивачем не можна визнати обґрунтованими, оскільки за відсутності даних про умови договору та зміну відсоткової ставки, а також за відсутності даних про дати видачі кредиту та його суми, про порядок зарахування сум, сплачених відповідачкою на погашення кредиту такий розрахунок не буде ґрунтуватися на доказах. Докази ж видачі кредиту та зарахування сум на погашення кредиту (рух коштів по рахунку тощо) має саме позивач, який таких доказів до суду не надав.
Крім того, для проведення розрахунку процентів за користування кредитом є необхідним надання доказів про те, який розмір процентів сторони договору узгодили. За відсутності доказів про те, на яких умовах надавалися кредитні кошти, які штрафні санкції мали застосовуватися у разі невиконання умов договору ні суд, ні експерт, ні будь хто інших не в змозі провести відповідні розрахунки.
При вирішенні даного спору колегія судів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню  ухваленням нового рішення про відмову у позові.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Облонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Постанова складена 26.10.2020.

Головуючий                                                                                                 Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                             В. А. Кравець

                                                                                                                       О. Ф. Мазурик