Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/397/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В. 
Категорія - 44-3  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року.                                                  м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі  секретаря судового засідання Волошиної Н.С., та захисника особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1  – адвоката Гіріч Ю.П., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 03.11.2020, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2020  ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.
Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 19.10.2020 о 18 год 10 хв, по просп. Винниченка, 15 у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «БАЗ 22154», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушив правила щодо карантину людей, а саме здійснив перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні за регулярним маршрутом № 77 вул. Попова - вул. Братиславська у кількості 18 людей, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічними характеристиками транспортного засобу, яка становить 15 чоловік, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятого відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.
При цьому вказує на те, що постанова суду винесена без урахування його пояснень та повного дослідження матеріалів справи. Розгляд справи проведено поверхово, без дотримання норм КУпАП, які визначають необхідність ретельності та об`єктивності розгляду справи, надання належної оцінки всім обставинам, які мають істотне значення для повного, всебічного розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Також вказав, що основним доказом на якому ґрунтується постанова – це додане до матеріалів справи відео, яке знімалося представниками поліції в момент зупинки у вході в маршрутне таксі. У момент висадки і посадки пасажирів виникло скупчення людей в маршрутне таксі. У зв`язку з перевезенням обмеженої кількості пасажирів, на зупинках формуються величезні черги пасажирів, які намагаються якомога швидше потрапити в маршрутне таксі. Саме тому при посадці, неконтрольовано, в салон зайшло більше пасажирів ніж передбачено, але він не здійснюючи рух, перерахувавши кількість пасажирів помітив, що в салон зайшли два зайві пасажири, яких попросив вийти та віддав їм гроші сплачені за проїзд. Саме в цей час працівниками поліції складено протокол про порушення, але кількість осіб, яких він фактично перевозив було чітко згідно кількості місць для посадки.
Враховуючи викладене, скаржник вважає постанову суду першої інстанції безпідставною і незаконною, оскільки досліджені судом докази не підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Гіріч Ю.П., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2020 (а.с.1), реєстраційною довідкою транспортного засобу (а.с.2), відеозаписом подій, на якому зафіксовано факт перевезення пасажирів в кількості, що перевищує дозволену (а.с.3).
Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно із положеннями ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно підпункту 2 п.11 Постанови №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення)-на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Відповідно до пп. 10 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент розгляду справи в апеляційному суді) на території України на період дії карантину на період з 19 грудня 2020 року і до 28 лютого 2021 року запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
З врахуванням наведеного, апеляційним судом встановлено, що як на момент вчинення адміністративного правопорушення, так і на момент розгляду справи в апеляційному суді, діяла та діє заборона здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Відповідно до реєстраційної довідки транспортного засобу «БАЗ 22154», державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 , кількість сидячих місць становить 15 осіб, тобто відповідно до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України транспортним засобом «БАЗ 22154» можливе перевезення лише 15 осіб. (а.с.2)
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що у транспортному засобі були пасажири, у більшій кількості ніж місця для сидіння, а саме на три пасажири більше. На відеозаписі видно, що ОСОБА_1 у присутності працівників поліції повертає грошові кошти трьом пасажирам, які залишають салон автомобіля у зв`язку з повним заповненням місць для сидіння у транспортному засобі. (а.с.3)
Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_1 порушив встановлені п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за вищевказаних обставин є обгрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки дані протоколу про адміністративне правопорушення поза розумним сумнівом підтверджуються даними відеозапису події, долученого поліцейськими до матеріалів справи, про виявлення в маршрутному таксі під керуванням ОСОБА_1 стоячих пасажирів, тобто в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не є суб’єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП тому, що не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, а працює водієм по найму, з огляду на таке.
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Підпунктом 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», передбачено заборону щодо здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Крім того, відповідно до «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою КМУ № 176 від 18.02.1997, водій має право не допускати до поїздки пасажира, якщо в салоні відсутні вільні місця. 
Тобто, чинними Правилами встановлено обов`язок саме водія, а не власника пасажирського автомобільного транспорту, контролювати в салоні кількість перевезення пасажирів.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції, приходить висновку, що саме водій відповідає за кількість пасажирів, відповідно до технічної характеристики транспортного засобу.
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров’я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров’ю - є безпосереднім обов’язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.
Положеннями ст.ст. 23,33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом’якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, особу правопорушника, ступінь його вини, зокрема те, що він піддав ризику зараження пасажирів цією хворобою, обставини, що пом’якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції ст. 44-3 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, та підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без зміни.
Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

                П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2020 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя підпис

З оригіналом згідно:        

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.