УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/488/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Категорія 39  Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О.Ю. 
                        суддів Борисюка Р.М.
Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу №277/488/20 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. у смт. Ємільчино, 

встановив:

У червні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2013 станом на 01.04.2020 в розмірі 136218,51грн., з них: 4496,56 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 131721,95 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.12.2013 року по 02.12.2019.
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто зі  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.12.2013 в сумі 4496,56грн. та 69 грн. судового збору. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач підписавши анкету-заяву погодився з умовами кредитного договору, підпис позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не потрібен, являються невід`ємною частиною кредитного договору, така позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 №356/1635/16; від 28.03.2019 №428/2873/17; від 06.02.2018 №755/2720/16; від 17.04.2019 №666/388/16. ОСОБА_1 сплачував частково кредит та продовжував користуватися кредитними коштами тому повинен сплатити відсотки по кредиту. Суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  13.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав йому кредитні кошти в розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АКБ «ПриватБанк».
Згідно з проведеним Банком розрахунком, станом на 01.04.2020 року заборгованість становила 136218,51 грн., з них: 4496,56 грн. – заборгованість за кредитом, 131721,95 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.12.2013 року по 02.12.2019 року. 
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові  Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 № 342/180/17, Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки відповідачем у даній справі не підписані Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг, а анкета-заява не містить положень про нарахування процентів, пені, штрафів, тому суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні вимоги про їх стягнення. 
Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуюча:                                Судді: