Дата документу 20.10.2020 Справа № 310/1583/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №310/1583/20        Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/2858/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» жовтня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 липня 2020 року у справі за клопотанням Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, боржник ОСОБА_1 , 

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, боржник ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог зазначило, що рішенням суду Малорітського району Брестської області від 30 листопада 2018 року з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» стягнуто суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6084,08 рублі Національного Банка Республіки Білорусь. Оскільки боржник знаходиться в Україні, просило надати дозвіл на примусове виконання рішення суду. 

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28 липня 2020 року заяву Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду задоволено. 
Надано дозвіл на примусове виконання рішення суду Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь від 30 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6084,08 рублі Національного Банка Республіки Білорусь, що еквівалентно 70698,23 грн. відповідно до Офіційного Курсу гривні щодо іноземних валют станом на 28 липня 2020 року

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її неповідомлення про розгляд справи судом Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь, просила скасувати ухвалу суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Закрите акціонерне страхове товариство «Промтрансінвест» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена судом Малоритського району Брестської області Республіки Білорусь про час та місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням суду Малорітського району Брестської області від 30 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» 6084,08 рублі Національного Банка Республіки Білорусь збитків.

Згідно з ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За приписами ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 465 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

22 січня 1993 року в Мінську (Республіка Білорусь) в рамках країн СНД, з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція).

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано дану Конвенцію та 14 липня 1995 вона набула чинності для України.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень).

Статтею 53 Конвенції передбачено, що клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й до суду, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

Згідно зі ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 53 Конвенції до клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Оскільки 22 січня 1993 року була підписана Конвенція, Договірними Сторонами якої, зокрема є Україна та Білорусь, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» про надання дозволу на виконання на території України рішення рішенням суду Малорітського району Брестської області від 30 листопада 2018 року

Відповідно до ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України (ч. 2 ст. 468 ЦПК України).

В якості доказу вручення ОСОБА_1 судового виклику до білоруського суду, надано довідку голови суду Малорітського району Брестської області про належне інформування відповідача про розгляд вказаної справи на території Республіки Білорусь (а. с. 7).

В той же час зазначена довідка не містить дати складання, з неї не вбачається яким чином та у який спосіб ОСОБА_1 було проінформовано про розгляд справи, оскільки остання не є резидентом Республіки Білорусь та не має постійного місця проживання на її території.

Матеріали справи містять копію супровідного листа суду Малорітського району Брестської області від 05 листопада 2018 року про направлення ОСОБА_1 копії позовної заяви та судової повістки щодо розгляду справи 30 листопада 2020 року, проте докази проживання ОСОБА_1 за зазначеною в супровідному листі адресою та докази отримання ОСОБА_1 зазначених документів не надані.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув увагу на довідку Відділу внутрішніх справ Малорітського районного виконавчого комітету № 578 від 12 лютого 2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 в травні 2018 року залишила територію Республіки Білорусь через РПМО «Мокрани» та повернулась в Україну за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Докази того, що ОСОБА_1 поверталась на територію Республіки Білорусь до часу розгляду справи судом Малорітського району Брестської області 30 листопада 2018 року, в матеріалах клопотання Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» відсутні.

Закритим акціонерним страховим товариством «Промтрансінвест» не додано до клопотання копій відповідних судових документів (повісток, викликів, тощо), які б підтверджували повідомлення ОСОБА_1 належним чином про розгляд справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність факту повідомлення ОСОБА_1 належним чином про розгляд справи в суді Малорітського району Брестської області. 

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, а у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити. 
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 липня 2020 року у цій справі скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання Закритого акціонерного страхового товариства «Промтрансінвест» про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, боржник ОСОБА_1 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова