ОКРЕМА ДУМКА

13 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/920/19 
1. 13.11.2020 палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглянула у відкритому судовому засіданні справу № 904/920/19 за позовом ОСОБА_1 до   ТОВ "Торгівельно - транспортна компанія" та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства та іпотечних договорів, за касаційною скаргою ТОВ "Торгівельно - транспортна компанія" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019. 

Правова проблема в межах цієї справи полягає, зокрема, у тому, чи корпоративні права учасника господарського товариства (частка 50 %) наділяють його правом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки майна товариства, що укладений між товариством та іншого його учасником (який володіє часткою 50 % та одночасно є директором та з метою відновлення прав товариства на майно).

Постановою від 13.11.2020 Палата задовольнила касаційну скаргу, скасувала постанову апеляційної інстанції та залишила в силі рішення суду першої інстанції про відмову в позові. 

Я погоджуюся з висновками колег по суті, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 08.10.2019 у справі №916/2084/17 і від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 (з урахуванням ухвали від 17.12.2019 у справі № 916/1731/18), 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, що "підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою (в тому числі і учасником цього товариства) без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника. У такому разі належним способом захисту права учасника юридичної особи може бути також подання ним позову в інтересах юридичної особи до її посадової особи про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи на підставі пункту 12 частини першої статті 20, статті 54 Господарського процесуального кодексу України".

Однак, на мою думку, у даному випадку були відсутні підстави для розгляду справи на палаті, тому, керуючись частиною 3 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, вважаю за доцільне викласти окрему думку. 

2. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 20 липня 2020 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 302 Господарського процесуального кодексу України, вважаючи за необхідне відступити від викладеного в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77 гс 19), від 15 жовтня 2019 року у справі № 905/2559/17 (провадження № 12-264 гс 18), від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16 (провадження № 12-90 гс 19) (з урахуванням ухвали від 17 грудня 2019 у справі № 916/1731/18 (провадження № 12?207 гс 19)) висновку в частині стосовно того, що договори, укладені посадовою особою товариства без передбаченої статутом згоди загальних зборів, не порушують прав та інтересів учасників такого товариства незалежно від виконання учасником товариства одночасно функцій його директора або розміру частки учасника в статутному капіталі товариства.

Крім того, Палата зазначила, що справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю формування правової позиції щодо належного захисту прав учасників господарського товариства, частка яких у статутному капіталі становить 50%, на участь в управлінні цим товариством із забезпеченням принципу верховенства права, що має вирішальне значення для вирішення даного та подібних спорів.

Відповідно до частини 6 статті 303 Господарського процесуального кодексу України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Отже, питання про те, кому саме (колегії, палаті, об`єднаній палаті) повертається (чи передається) справа для розгляду, вирішує виключно Велика Палата Верховного Суду

15.09.2020 Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу про повернення справи для розгляду, прямо зазначила про повернути відповідній колегії (а не палаті) Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

3. Окремо слід зауважити, що, на мою думку, взагалі мало місце порушення механізму передачі справи на розгляд Палати, що також підтверджує відсутність підстав для розгляду справи Палатою.

Механізм передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного раніше, передбачений нормами статей 302, 303 Господарського процесуального кодексу України. 

Зокрема: 

1)          згідно з частиною 1 з статті 302 Господарського процесуального кодексу суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

2)          згідно з частиною 4 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19) вже наголошувала, що необхідність існування єдиного сталого механізму для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного раніше, безпосередньо випливає із тих завдань, реалізацію яких повинен здійснювати Верховний Суд. Адже статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на Верховний Суд покладено обов`язок забезпечувати сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 21.05.2020 у справі № 50/311-б.

У цій справі колегія суддів хоча і зазначала, що справа передається на розгляд Палати з метою відступу від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж Палати, що відповідно до частини 1 статті 302 Господарського процесуального кодексу України є підставою для передачі справи на розгляд палати, проте фактично ставила питання про відступ від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, оскільки у рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів прямо було зазначено про врахування висновків Великої Палати Верховного Суду. 

В окремій думці суддя Студенець В.І., який був не згодний із рішенням більшості про передачу справи на розгляд Палати, також зазначав, що Верховний Суд врахував висновок Великої Палати Верховного Суду при вирішенні спорів у справах №   910/5676/18 та №  924/273/18, а тому підстави для передачі справи на розгляд палати щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів відсутні.  Повністю підтримую наведені в окремій думці доводи та мотиви.

З огляду на те, що відповідно до частини 1 статті 302 Господарського процесуального кодексу України єдиною підставою для розгляду справи на палаті є вирішення питання щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати, а в даному випадку це питання не могло розглядатися, що також підтверджується змістом постанови касаційної інстанції, та беручи до уваги також резолютивну частину ухвали Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020, вважаю, що на виконання цієї ухвали справа мала бути повернута на розгляд колегії, що передала справу на розгляд Палати.

Суддя                                                                                          І. Кондратова