ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Херсон

Справа №654/4320/19 
Провадження №22-ц/819/1378/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий           Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді:                         Базіль Л.В.,
                              Приходько Л.А.,
секретар судового засідання: Дундич А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Душенко Валентина Анатоліївна, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сіянка В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна.
Позов мотивовано тим, що 21 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей та іпотечний договір (договір змішаного типу), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. за №437.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором позики, ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_1 належне йому на праві власності нерухоме майно:
-дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550634665223; 
-земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0192, площею 0.0483 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550536365223; 
-земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0473, площею 0.0172 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550590265223. 
Позивач вказав, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа №487/4378/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 12 000 000,00 гривень, в якій у порядку забезпечення позову ухвалою суду від 07 червня 2019 року накладений арешт на усе нерухоме майно належне відповідачу ОСОБА_2 , у тому числі, на об`єкти нерухомого майна, що були передані 21 травня 2019 року в іпотеку ОСОБА_1 , та заборонено здійснення будь-яких реєстраційних дій, пов`язаних з реєстрацією права власності щодо нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 в порушення взятих на себе зобов`язань умови договору позики від 21 травня 2019 року не виконав, з приводу чого у нього виникло право в порядку п.12 Договору одержати заборгованість за договором за рахунок предмету іпотеки.
Однак, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року арешт на майно боржника перешкоджає йому, як іпотекодержателю, реалізувати своє право на повернення боргу за рахунок іпотечного майна, у зв`язку з чим просив суд скасувати арешт накладений судом відносно нерухомого майна, у вигляді дачного будинку та двох земельних ділянок, яким забезпечене виконання укладеного між ним та ОСОБА_2 договору позики.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду від 15 липня 2020 року,  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Душенко В.А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що позивач в порядку ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» та згідно договору позики грошей та іпотечного договору (договір змішаного типу) від 21 травня 2019 року має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі йому у власність предмета іпотеки. Проте, накладений судом арешт на нерухоме майно боржника та заборона вчинення реєстраційних дій щодо цього майна, є порушенням його права власності на предмет іпотеки та позбавляє можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Душенко В.А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, з підстав викладених у скарзі. ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги визнав у повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_3 – адвокат Білецький О.П. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на законність та обґрунтованість постановленого у справі рішення. Зазначив, що 10 березня 2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва ухвалено рішення про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 12000000,00грн. У цій справі вжитті заходи забезпечення позову з метою виконання ухваленого рішення. Рішення суду не набрало законної сили, оскільки перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошей та іпотечний договір (договір змішаного типу).
Для забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_1 належне йому на праві власності нерухоме майно: дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550634665223; земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0192, площею 0.0483 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550536365223 та земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0473, площею 0.0172 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 550590265223.
Договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. та зареєстрований в реєстрі за №437.
Також встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року у цивільній справі №487/4378/19 за позовом  ОСОБА_3  до ОСОБА_2  про стягнення боргу за договором позики в порядку забезпечення позову (глава 10 розділу 1 ЦПК України) накладений арешт на нерухоме майно, що належить  ОСОБА_2 : дачний будинок, будівлі та споруди, які розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0473, площею 0,0172 га, розташована за адресою:  АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером 6522384300:02:075:0192, площею 0,0483 га, розташовану за адресою:  АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3  та житловий будинок, розташований за адресою:  АДРЕСА_4 . 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року ухвала суду першої інстанції від 07 червня 2019 року змінена, виключено з її мотивувальної частини висновок суду першої інстанції про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 та житловий будинок АДРЕСА_4 . В решті ухвалу суду залишено без змін. 
Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна, суд першої інстанції, з урахуванням заявлених позовних вимог, обґрунтовано вважав неможливим скасування арешту спірного нерухомого майна, накладеного в порядку застосування судом забезпечувальних заходів при розгляді іншої цивільної справи. При цьому суд правильно вказав, що накладення арешту на майно не позбавляє позивача права на задоволення його вимог в майбутньому та не скасовує для ОСОБА_1 правил пріоритетності задоволення його вимог у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку».
Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
У пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).У пункті 5 цієї постанови зазначено, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження».
Отже, право на звернення до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту належить особі, права якої накладеним арештом реально порушені.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є іпотекодержателем, проте цей статус не породжує для нього автоматичного визнання права власності на спірне нерухоме майно, яким забезпечено виконання договору позики від 21 травня 2019 року, що спростовує доводи апеляційної скарги. 
Предметом спору у справі є звільнення майна з-під арешту, накладеного ухвалою суду від 07 червня 2019 року, яка набрала законної сили. Оскарження цієї ухвали або скасування, вжитих судом заходів забезпечення позову регулюється нормами цивільного процесуального законодавства. Інформація про виконання цієї ухвали відсутня. Законом не передбачено скасування ухвали суду про забезпечення позову, яка набрала законної сили, шляхом пред`явлення окремого позову про звільнення майна із-під арешту накладеного судом в порядку ст.149-153 ЦПК України.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.
Разом із цим, вжитті судом заходи забезпечення позову не є підставою вважати, що виконання рішення суду буде здійснено саме за рахунок нерухомого майна, на яке судом накладений арешт, а тому доводи апеляційної скарги про порушення прав іпотекодержателя, у зв`язку із накладенням судом арешту на майно боржника, є передчасними.
Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Душенко Валентина Анатоліївна, залишити без задоволення.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко 

Судді:                                                                         Л.В. Базіль

                                                                                Л.А. Приходько