ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

16 грудня 2020 року 
справа № 812/1121/18
адміністративне провадження № К/9901/832/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області 
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у складі судді Борзаниці С. В.,
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у складі суддів Міронової Г. М., Арабей Т. Г., Геращенка І. В.,
у справі №812/1121/18 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1     
до Головного управління ДФС у Луганській області 
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ: 

18 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "С" від 29 вересня 2017 року: № 0002614005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 1  162 907,82 грн; № 0002624005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 191 917,82 грн; № 0002644005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у розмірі 182 527,38 грн; № 0002654005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 182990,18 грн; № 0002664005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 73 870,97 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 29 вересня 2017 року: № 0002614005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1  162 907,82 грн, № 0002644005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 182 527,38 грн; №0002654005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 182 990,18 грн; №0002664005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 73870,97 грн. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 вересня 2017 року № 0002624005 про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 191917,82 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №812/1121/18 скасовано в частині відмови у задоволенні позову, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області форми С від 29 вересня 2017 року № 0002624005 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 191917,82 грн задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 вересня 2017 року № 0002624005. В решті постанову залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності відповідачем фактів продажу підакцизних товарів без наявності ліцензії. 

08 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга податкового органу, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №812/1121/18 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

18 січня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, справу №812/1121/18 витребувано з суду першої інстанції.

14 лютого 2019 року позивач подав до суду відзив на касаційну скаргу податкового органу, в якому спростовує доводи скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

16 жовтня 2019 року справа надійшла на адресу Верховного Суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2020 року у справі визначено новий склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Ханова Р. Ф. (суддя-доповідач), Гончарова І. А., Олендер І. Я.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Податковим повідомленням-рішенням від 29 вересня 2017 року №0002664005 до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 73 870,97 грн (т. 1, а. с. 15), яке прийняте на підставі протоколу №1 про адміністративне правопорушення від 31 липня 2017 року відносно позивача (т. 1, а. с. 29).

Під час прийняття зазначеного рішення відповідач враховував наступні матеріали:
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_3 (т.1, а. с. 69);
- протокол допиту від 20 лютого 2017 року в якості свідка ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70);
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 107-108);
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 109-110);
- протокол обшуку від 31 березня 2017 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого виявлено та вилучено алкогольні напої та тютюнові вироби, що зафіксовано в протоколі обшуку, при цьому під час обшуку не надано та не виявлено ліцензій на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів (т. 1, а. с. 32-33);
- документи на підтвердження того, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебуває у власності позивача (т. 2, а. с. 15-16).

Згідно постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області за результатами розгляду протоколу № 1 від 31 березня 2017 року, складеного відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення (т. 1, а. с. 151-152).

Податковим повідомленням-рішенням від 29 вересня 2017 року №0002614005 до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 1162907,82 грн (т. 1, а. с. 11), яке прийняте на підставі протоколу № 2 про адміністративне правопорушення від 31 липня 2017 року відносно позивача (т. 1, а. с. 34).

Під час прийняття зазначеного рішення відповідач враховував наступні матеріали:
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 120-121);
- протокол допиту від 20 лютого 2017 року в якості свідка ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70);
- протокол обшуку від 31 березня 2017 року в складських приміщеннях за адресою АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлені та вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби (т. 1, а. с. 37-38).

Податковим повідомленням-рішенням від 29 вересня 2017 року №0002624005 до позивача застосовану штрафну санкцію у розмірі 191917,82 грн, яке прийнято на підставі протоколу №3 про адміністративне правопорушення від 31 липня 2017 року відносно позивача (т. 1, а. с. 39).

Під час прийняття зазначеного рішення відповідач врахував наступні матеріали:
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 120-121);
- протокол допиту від 20 лютого 2017 року в якості свідка ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70);
- протокол обшуку від 31 березня 2017 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення якого виявлені та вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби (т. 1, а. с. 80-87);
- документи на підтвердження того, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебуває у власності позивача (т. 1, а. с. 13).

Податковим повідомленням-рішенням від 29 вересня 2017 року №0002654005 до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 182990,18 грн, яке прийнято на підставі протоколу №4 про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2017 року відносно позивача (т. 1, а. с. 44).

Під час прийняття зазначеного рішення відповідач враховував наступні матеріали:
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_9 , (т. 1, а. с. 45-46);
- протокол допиту від 20 лютого 2017 року в якості свідка ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70);
- протокол обшуку від 31 березня 2017 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою АДРЕСА_3 , під час проведення якого виявлені та вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби (т. 1, а. с. 47-48);
- документи на підтвердження того, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перебуває у власності позивача (т. 2, а. с. 9-10).

Податковим повідомленням-рішенням від 29 вересня 2017 року №0002644005 до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 182527,38 грн, яке прийнято на підставі протоколу №5 про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2017 року відносно позивача (т. 1, а. с. 49).

Під час прийняття зазначеного рішення відповідач враховував наступні матеріали:
- протокол допиту від 31 березня 2017 року в якості свідка ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 50-51);
- протокол допиту від 20 лютого 2017 року в якості свідка ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70);
- протокол обшуку від 31 березня 2017 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_4 , під час проведення якого виявлені та вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби (т. 1, а. с. 52-53);
- документи на підтвердження того, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » перебуває у власності позивача (т. 2, а. с. 11-12).

Постановою старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області від 24 травня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017130000000003 від 10 лютого 2017 року, закрите в порядку пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України (т. 2, а. с. 44-46).

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_14 пояснив, що вранці 31 березня 2017 року йому зателефонували та попросили бути присутнім при проведенні обшуку у магазині «Візит» по вул. Курчатова м. Сєвєродонецька. Приблизно о 08 годині 40 хвилині він вже був біля вказаного магазину, який був заблокований невідомими. В магазин нікого не впускали та не випускали. Ніяких покупців він не бачив. Приблизно через годину чи більше йому зателефонували та попросили бути присутнім при обшуках на інших об`єктах торгівлі ОСОБА_1 у м. Лисичанську, куди він прибув. На місці проведення обшуків нікого працівники податкової міліції не впускали. Свідок вважає, що усі протоколи сфальсифіковані, суперечать фактичному місцю знаходження перевіряючих, а фактів реалізації підакцизних товарів 31 березня 2017 року за усіма адресами не було.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вранці 31 березня 2017 року їй зателефонували та попросили бути присутньою при обшуку в магазині «Візит» у м. Сєвєродонецьку. Вже приблизно о 8-45 вона була біля магазину, який був зачинений для проведення слідчих дій. Нікого всередину не пускали. Всередині приміщення були продавці, одному з яких викликали «швидку». Вона інколи відходила від магазину, однак була до вечора, коли ще обшук продовжувався.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 31 березня 2017 року о 8-00 прибула на робоче місце в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де до цього три-чотири дня проходила стажування на посаді оператора комп`ютерного набору. Приблизно о 8-20 прийшли працівники правоохоронних органів, які проводили обшук. Вона сиділа у робочому кабінеті до 17 години. На вітрині в магазині були алкогольні напої. Вона особисто в цьому магазині алкогольні та тютюнові вироби не купувала. Особисто вона фактів придбання алкоголю та тютюнових виробів не бачила.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача ОСОБА_1 . 31 березня 2017 року він був вдома у м. Лисичанську. Близько 8-00 до нього у гості приїхав брат ОСОБА_1 . Приблизно о 8-30 брату подзвонили та повідомили, що на об`єктах торгівлі проводяться обшуки. Приблизно о 9-00 чи 9-30 брат уїхав. Фактів придбання чи продажу алкогольних чи тютюнових виробів на об`єктах торгівлі, які належать брату, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що станом на 31 березня 2017 року вона працювала у м. Лисичанську оператором на складі, який належав позивачу. 31 березня 2017 року вона о 8-00 прийшла на склад, де була сама. Приблизно о 8-30 приїхали перевіряючі, зачитали постанову та почали проводити слідчі дії. Приблизно о 9-30 приїхав ОСОБА_1 та спілкувався з перевіряючими. Перевірка проводилася до 22-23 години, після чого опечатану алкогольну продукцію вивезли зі складу. Роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами на складі не проводилася.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він 31 березня 2017 року приблизно об 11 годині приїхав до друзів в м. Лисичанськ на квартал Східний. В магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» придбав у лікеро-горілчаному відділі пляшку горілки «Воздух» 0,5 л за ціною 75 грн та сигарети «Ротманс». На виході з магазину його зупинили працівники податкової міліції та з`ясовували, де він придбав горілку. На поставлене питання він надав відповідь, що горілка була придбана в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він представив працівникам податкової міліції придбану пляшку горілки та сигарети. Також у його присутності проводили обшук в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв                        та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481), який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту,  імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,  спиртом-сирцем  виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними  напоями  та  тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до положень статті 15 Закону № 481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання  всіх  форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 481 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. 

Абзацом п`ятим частини другої статті 17 Закону №481 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема,  роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,   алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.  

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону №481 рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з абзацом третім пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) від 2 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок №790) підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 КАС України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 КАС України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За нормами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що судом першої інстанції вжито усіх належних заходів щодо виклику свідків та доставки приводом тих, які не з`явилися за викликом суду.

Оцінюючі надані податковим органом докази в підтвердження правомірності своїх рішень, суди попередніх інстанцій зазначили, що протоколи допитів осіб, згідно пояснень яких вони купували спиртні напої та тютюнові вироби у магазинах та складі, які належать позивачу, були складені безпосередньо перед проведенням обшуків. Однак ніяких протоколів допитів продавців, які за поясненнями осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продавали їм алкогольні напої та тютюнові вироби, не складалося взагалі. Працівники податкової міліції не опитували продавців, не залучали понятих при вилученні горілки та цигарок, не проводили впізнання, не проводили одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях в разі заперечень продавців щодо факту реалізації підакцизних товарів та не проводили інших необхідних слідчих дій для фіксації можливого факту реалізації підакцизних товарів без наявності ліцензій.

Решта доказів, на які посилається відповідач, за висновком судів попередніх інстанцій, мають непрямий характер, не містять інформації, яка б свідчила про факт реалізації 31 березня 2017 року на торгових об`єктах позивача підакцизних товарів без наявності ліцензії.

Суди зауважили, що усі свідки, які давали пояснення щодо реалізації 31 березня 2017 року підакцизних товарів, згідно протоколів допиту були зупинені працівниками податкової міліції вже за межами магазинів.

З метою встановлення факту реалізації підакцизних товарів суд першої інстанції допитав осіб, які за матеріалами закритого кримінального провадження надавали пояснення щодо придбання 31 березня 2017 року алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які не прибули у судове засідання, було вирішено доставити до Луганського окружного адміністративного суду приводом через органи Національної поліції на визначену дату та час. Однак привід виконаний не був, згідно наданих матеріалів за зазначеними в протоколах допиту адресами свідки не мешкають, встановити їх місце знаходження неможливо.

Суди попередніх інстанцій визнали, що протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які наявні у закритому кримінальному провадженні та копії яких долучені до матеріалів даної адміністративної справи, є недостатніми доказами для висновку щодо реалізації 31 березня 2017 року підакцизного товару з боку позивача, оскільки не були підтверджені самими допитаними особами в суді, позивач категорично заперечує проти фактів торгівлі 31 березня 2017 року підакцизним товаром, а по кримінальному провадженню не були вчинені передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальні дії, які б фіксували таку реалізацію, хоча податковий орган мав в розпорядженні реальну можливість фіксування можливих фактів торгівлі підакцизним товаром.

З огляду на відсутність належних і допустимих доказів вчинення позивачем порушень, суди дійшли висновку про те, що податкові повідомлення-рішення відповідача від 29 вересня 2017 року № 0002614005, № 0002644005, № 0002654005, № 0002664005 є неправомірними та підлягають скасуванню.       

При цьому, суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, визнав не доведеною відповідачем правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 29 вересня 2017 року № 0002624005 про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 191917,82 грн, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Суд апеляційної інстанції висновувався на тому, що матеріали справи не містять обставин, які б давали підстави для визнання наявності фактів реалізації 31 березня 2017 року підакцизних товарів у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_5 , на складі за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_6 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_4 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом №460-IX від 15 січня 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

В касаційній скарзі відповідач цитує положення Закону № 481, ПК України, ЦК України, а також зазначає про необхідність допиту свідків, які давали пояснення в межах кримінального провадження. Суд зазначає, що суд першої інстанції вжив всіх необхідних заходів з метою допиту свідків, проте з огляду на відсутність їх за адресами, що зазначені у протоколах допиту та неможливість встановлення їх місцезнаходження, їх привід виконаний не був. Допит іншої частини свідків в судовому засіданні не підтвердив встановлені податковим органом порушення. При цьому відповідач не надав судам попередніх інстанцій належних і допустимих доказів, які б у сукупності підтвердили факт реалізації позивачем підакцизних товарів за відсутності ліцензії. Доводи відповідача щодо переоцінки доказів знаходяться за межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №812/1121/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     Р. Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                               І. А. Гончарова

                                                                                                                    І. Я. Олендер