справа № 756/15861/19                     
головуючий у суді І інстанції Белоконна І.В.
провадження № 22-ц/824/9818/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
05 листопада 2020 року                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І.,
суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Запорожцева Віталія Вікторовича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року про повернення позовної заяви
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Емпаєр Плаза» про визнання електронних торгів протиправними, скасування протоколу про їх проведення, скасування акту про реалізацію нерухомого майна, свідоцтва про придбання майна та відновлення запису про право власності, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця Вольф Т.Л., ДП «СЕТАМ», ТОВ «Емпаєр Плаза», у якому просив:
визнати протиправними проведення ДП «СЕТАМ» торгів за виконавчим провадженням № 58460582, лот № 370456 а саме: 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер 8000000000:78:043:0152, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частини нежитлових приміщень № 1-4, «літера В», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати Протокол № 432728 проведення електронних торгів від 20 вересня 2019 року з реалізації нерухомого майна;
визнати протиправним та скасувати Акт приватного виконавця Вольф Т.Л. про реалізацію нерухомого майна від 07 жовтня 2019 року;
визнати недійсними та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів щодо 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер 80000000000:78:043:0152, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частини нежитлових приміщень № 1-4, «літера В», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;
відновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 19 вересня 2019 року щодо 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер 80000000000:78:043:0152, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частини нежитлових приміщень № 1-4, «літера В», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Запорожцев В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням процесуального права. Також заявник вказує на те, що не отримував копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що суд надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали, та рекомендував позивачу усунути вищевказані недоліки. Вказану ухвалу направлено позивачу на адресу, що вказана у позові. Також текст ухвали опубліковано за веб-адресою: http://сourt.gov.ua/.
Однак, станом на 04 лютого 2020 року позивачем не були усунені у повному обсязі недоліки, які були зазначені в ухвалі Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року.
 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.  
Згідно з частиною 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статті 177 ЦПК України, а саме позивачем не сплачено судовий збір за кожну позовну вимогу немайнового характеру (а.с. 13-14).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року не вручено адресату « ОСОБА_1 » за поштовою адресою « АДРЕСА_3 » та повернуто за закінченням терміну зберігання. 
Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві зазначена інша адреса позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 , а поштовою адресою адвоката Запорожцева В.В. зазначено - вул. Гоголівська, 1/3, офіс 2, м. Київ, 01054 (а.с. 1-11).
Частиною 1 статті 258 ЦПК України визначено види судових рішень, зокрема, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.  
Порядок вручення судових повісток та судових рішень встановлено статтями 128, 272 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1-5 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Аналогічний порядок вручення передбачено пунктами 3, 4 частини 8 статті 128 ЦПК України щодо судових повісток.
Відповідно до частини 1, 2 статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Колегія апеляційного суду вважає, що порядок вручення судових рішень встановлений статтями 128, 272 ЦПК України, судом першої інстанції не дотримано, оскільки
копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачу ОСОБА_1 за поштовою адресою, вказаною у позовній заяві: АДРЕСА_4 , - не надсилалася,
а копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представнику позивача направлена за поштовою адресою вул. Гоголівська, 1/3, офіс 2, м. Київ, 01054, однак не зазначено, що адресат: адвокат Запорожцев В.В. 
Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що цю ухвалу направлено позивачу на адресу, що вказана у позові та, що текст ухвали опубліковано за веб-адресою: http://сourt.gov.ua/, колегія суддів вважає такими, що не підтверджені матеріалами справи.
Крім цього, на поштовому повідомленні, що було адресовано судом позивачу за місцем реєстрації представника позивача, причиною невручення судової кореспонденції  зазначено - закінчення терміну зберігання.
Однак, за змістом частини 6 статті 272 ЦПК України, що узгоджується з частиною 8 статті 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки «повернення за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.
У разі повернення судової кореспонденції районному суду необхідно було повторно направити позивачу та його представнику  ухвалу про залишення позову без руху або обрати інший спосіб, передбачений законом, для повідомлення позивача про зазначену процесуальну дію.
Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Запорожцева Віталія Вікторовича задовольнити.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів
з дня її прийняття. 

 
Головуючий                                                                                            Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                   В.М. Волошина
 
                                                                                                                  Т.А. Слюсар