КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №753/4686/19                                                                                   головуючий у І інстанції: Заставенко М.О.
провадження 22-ц/824/11415/2020                                                                                         доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
01 грудня 2020 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої сестри ОСОБА_2  на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої сестри ОСОБА_2 , до кредитної спідки «Фінансова країна», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири та іпотечного договору,-
 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом. 
Просила суд визнати недійсним договір іпотеки ВТС №521504 від 26 березня 2013 року, укладений між Кредитною спілкою «Фінансова країна» та ОСОБА_3 , визнати недобросовісність та нерозумність, злочинну домовленість сторін при укладенні договору купівлі-продажу від 29 липня 2014 року, укладеного між Кредитною спілкою «Фінансова країна» та ОСОБА_4 , скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , проведену ОСОБА_5 , державним реєстратором Реєстраційної служби Головного Управління юстиції у м. Києві від 16 липня 2014 року, визнати Договір купівлі-продажу від 29 липня 2014 року, укладений між Кредитною спілкою «Фінансова країна» та ОСОБА_4 , недійсним.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу в зв`язку із неусуненням встановлених недоліків.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 шляхом надання позовної заяви в новій редакції з її копією та копіями всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості всіх учасників справи.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу в зв`язку із неусуненням встановлених недоліків.
Постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року позовну заяву  повернуто позивачу в зв`язку із відсутністю повноважень на підписання у представника, яким її подано.
Не погоджуючись із вказаним висновком суду, представник позивача - ОСОБА_6 звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про повернення позовної заяви.
Посилається на те, що її повноваження, як представника підтверджені належним чином. 
Крім того, зауважує, що місцевий суд двічі повертаючи позовну заяву до цього, не вказував на відсутність належних документів на підтвердження повноважень представника. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
 
Повертаючи позовну заяву, місцевий суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_6 на підписання позовної заяви від імені позивачів.
Колегія суддів погодитись з такими висновками не може з огляду на наступне.
 
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.  Конституція України має найвищу юридичну силу.
У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
У ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Таким чином, відсутність документів на підтвердження повноважень представника є підставою для залишення позовної заяви без руху.
Позовна заява не залишалась без руху з вищевказаних підстав. 
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до передчасного та помилкового висновку, щодо повернення позовної заяви. 
 
Враховуючи наведене та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
 
Повний текст постанови складено «01» грудня 2020 року.

                                                                                      Сліпченко О.І.
 
                                                                                            Іванова І.В.
 
                                                                                                        Сушко Л.П.