ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 695/4095/19		
Провадження № 22-ц/821/1730/20		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В. 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у складі: головуючого судді Степченка М. Ю.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

26 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом вищенаведеного змісту. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Син проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Останнім часом відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1 770 грн 00 коп., розмір якої визначив самостійно. Але він погрожує позивачу, що за власною ініціативою може зменшити суму або не платити взагалі. Позивачу невідомо чи працює відповідач офіційно та чи отримує дохід, тому вважає за необхідне отримувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн 00 коп. з подальшою їх індексацією. 
Враховуючи викладене просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісячно з подальшою індексацією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн 00 коп. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 26 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. 
Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення мотивовано тим, що суд при вирішенні вказаної категорії спорів враховує матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог.
Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків.
При цьому, суд прийшов до переконання, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі та виходячи з принципів розумності та справедливості, стягнув їх в сумі 2 000 грн 00 коп. (а не 3 000 грн 00 коп., як просила позивач), що має відповідати вимогам чинного законодавства, справедливому та об`єктивному вирішенню справи на підставі саме тих доказів, які подані позивачем, а тому саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 25 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та постановити нове судове рішення про повне задоволення заявлених нею позовних вимог, а саме стягнення аліментних зобов`язань з відповідача на утримання спільного сина в розмірі 3 000 грн 00 коп. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував усі обставини справи, та прийшов до помилкових висновків при визначенні розміру аліментів вважаючи достатнім розмір, у твердій грошовій сумі, що становить 2 000 грн 00 коп. на місяць. 
Так, відповідач має у власності автомобіль, у 2016 році придбав квартиру та нежитлове приміщення, крім того, має значний дохід. 
Натомість, вона, окрім утримання сина, змушена орендувати житлове приміщення, не маючи у власності особистого житла.
Скаржниця наголосила на тому, що щомісячно витрачає на утримання сина близько 10 000 грн, зокрема на його харчування, одяг, відпочинок та витрати на оплату поточного медичного обслуговування. 
Тому саме розмір 3 000 грн 00 коп. є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільного неповнолітнього сина сторін.
На ряду з викладеним скаржниця ОСОБА_1 зазначила, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн 00 коп. В свою чергу суд формально віднісся до визначення розміру аліментів при розгляді вказаної справи, реальних потреб дитини в 11 річному віці.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 10 грудня 2020 року на 11:00 год. без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що згідно до повторно виданого Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого ВРАЦС по Золотоніському району Золотоніського МУЮ Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 24 січня 2009 року у Гельмязівській сільській раді Золотоніського району зареєстрували шлюб (а. с. 9).
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30 жовтня 2009 року, виданого відділом РАЦС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 11). 
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 10).
Відповідно до квитанцій АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 здійснював перерахування коштів на користь ОСОБА_1 20 грудня 2019 року в сумі – 1839 грн 20 коп.; 24 листопада 2019 року в сумі - 1723 грн 62 коп.; 20 жовтня 2019 року в сумі – 1778 грн 89 коп.; 20 вересня 2019 року в сумі – 1778 грн 89 коп.; 19 квітня 2019 року в сумі – 1778 грн 89 коп.; 21 травня 2019 року в сумі -1778 грн 89 коп.; 20 березня 2019 року в сумі – 1778 грн 89 коп.; 19 лютого 2019 року в сумі – 1778 грн 89 коп. (а. с. 12-15). 

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного 
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Частини 1, 2 ст. 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання одного з батьків, по утриманню неповнолітнього сина, що проживає з іншим з батьків та знаходиться на повному його утриманні.
Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Водночас суд зазначає, що ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Звертаючись до суду позивач вказувала на необхідності надання матеріальної допомоги спільному неповнолітньому сину сторін по справі, посилаючись на встановлений законодавством обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що до звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом відповідач надавав їй матеріальну допомогу, про, що свідчать квитанції про перерахування коштів на її ім`я. 
Частково задовольняючи позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі розмір якої становить 2000 грн 00 коп. щомісячно, суд виходив з обов`язку батька утримувати свого неповнолітнього сина, при цьому розмір аліментів визначений виходячи з принципів розумності та справедливості, а також необхідного матеріального забезпечення дитини відповідного віку не менше встановленого прожиткового мінімуму, який покладається на обох батьків. 
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять офіційних даних про доходи як позивача так і відповідача на момент ухвалення оскаржуваного рішення.
Посилання скаржниці в апеляційній скарзі на те, що відповідач має значний дохід, зокрема має у власності автомобіль та, що він у 2016 році придбав квартиру, і нежитлове приміщення, не підтверджено жодними доказами, хоча у відповідності до ст. 182 СК України доведення даних витрат покладається на стягувача аліментів.
Надані до суду апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_2 документи в яких містяться дані про стан його здоров`я, та направлення на працевлаштування, які він у відповідності до заяви від 16.10.2020 просить долучити до матеріалів справи, як свідчення зміни його матеріального стану, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із аналізу зазначених вище норм права, наявних у справі доказів та з урахуванням обставин справи і розміру аліментів, які присуджені оскаржуваним рішенням, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 саме в розмірі 2000 грн 00 коп. 
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2020 року є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 10 грудня 2020 року. 

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

О. В. Карпенко