01.12.20
22-ц/812/1977/20
Провадження №22-ц/812/1977/20 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України

01 грудня 2020 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №2-4546/11 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Притуляк Інни Олександрівни у приміщенні цього суду 29 вересня 2020 року, повний текст якої складений 09 жовтня 2020 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – ПАТ «Універсал Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 04 вересня 2008 р. між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір про видачу та використання кредитних карток №VС9022. Відповідно до умов договору останній отримав кредитну картку VISA Elektron, яка може бути використана ОСОБА_1 для оплати транзакції в межах країни або закордоном в магазинах та на підприємствах, що приймають картку як спосіб оплати та мають дозвіл VISA Elektron. Відповідно до п.11.1 Договору, ОСОБА_1 повинен сплачувати баланс заборгованості у терміни вказані в Додатку до Договору або визначені щомісячним рахунком повністю і без відсотків (за винятком операції знаття готівки, на суму якої нараховуються відсотки з дати зняття) або частково: в такому випадку ОСОБА_1 повинен сплатити хоча б суму мінімального місячного платежу, що визначається Додатком до Договору, до якої додаються всі нараховані відсотки, будь-які попередні борги та суми до виплати. Згідно з Додатком №1 до Договору розмір мінімального місячного платежу становить 3% від суми заборгованості (але не менше, ніж 50 грн. і не більше, ніж сума фактично заборгованості).
У зв`язку з неповним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед Банком станом на 11 березня 2011 р. утворилася заборгованість у розмірі 25523 грн. 22 коп., яка складається з: 14939 грн. 39 коп. – заборгованість за кредитом; 9991 грн. 55 коп. – заборгованість за відсотками; 592 грн. 28 коп. – штраф. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитом в повному обсязі, а також судові витрати.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2012 р. позовні вимоги Банку задоволені в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 25523 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором та 375 грн. 23 коп. судових витрат. 
Ухвалою того ж суду від 03 червня 2019 р. за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення заочне рішення скасовано.
20 червня 2019 р. ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, застосувати наслідків пропуску позивачем строків загальної та спеціальної позовної давності. 
В заперечення заявлених позовних вимог зазначив, що Договір про видачу та використання кредитних карток №VC9022 від 04.09.2008 року він не підписував. До того ж, ніколи ніяких договірних відносин з банком в нього не було. Наголосив на тому, що наявні в матеріалах справи докази, а саме, розрахунок заборгованості за договором №VC9022 від 04 вересня 2008 року, виписка за особовим рахунком за період з 04 вересня 2008 року по 11 березня 2011 року та лист-повідомлення про наявність заборгованості не являються належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України з огляду на те, що не свідчать про наявність зобов`язань між ним та банком, не свідчать про існування заборгованості. Наявний в матеріалах справи розрахунок не підтверджує існування заборгованості, оскільки не являється первинним обліковим бухгалтерським документом та не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також, стороною позивача не доведено тієї обставини, що ПАТ «Універсал Банк» надавав йому будь-які грошові кошти або відкривав рахунки. Стосовно заявленого ним клопотання про застосування строків позовної давності зазначив, що з наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що заборгованість виникла з 01 лютого 2009 року. З даного моменту банк мав право на звернення до суду з відповідним позовом, яке реалізував лише 07 листопада 2011 р., тобто, як мінімум з пропуском спеціальної позовної давності. 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2020 р. до участі у справі в якості правонаступника позивача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал»).
У вересні 2020 р. ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» надало заяву про уточнення позовних вимог, відповідно якої позивач остаточно просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 27019 грн. 83 коп. станом на 27 травня 2020 року та судовий збір.
ОСОБА_1 надав відзив на уточнену позовну заяву аналогічний змісту відзиву на позов від 20 червня 2019 р., крім того зазначивши, що представником позивача також жодним чином не обґрунтовано збільшення позовних вимог, з огляду на предмет спору. 
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. 
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог з посиланням на обставини, викладені у відзиві. В задоволенні заявлених позовних вимог просили відмовити. 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2020 р. позовні вимоги ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» задоволені частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» заборгованість за Договором про видачу та використання кредитних карток VISA CLASSIC/ELECTRON/GOLD ВАТ «Універсал Банк» №VC9022 від 04 вересня 2008 р. у розмірі 24930 грн. 94 коп., що складається з 14939 грн. 39 коп. заборгованості за кредитом та 9991 грн. 55 коп. заборгованості за відсотками, а також 375 грн. 23 коп. судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що рішення суду постановлено з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості, зазначеної у позові, відповідач вважає надуманим наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не є первинним документом бухгалтерського обліку. Зокрема, це підтверджується листом первісного позивача від 28 липня 2009 року, в якому зазначена заборгованість у 2912 грн. 96 коп., що не відповідає розрахунку заборгованості. Також судом не врахована заява відповідача щодо застосування строку позовної давності, тоді як заборгованість згідно наданих позивачем відомостей виникла з 30 вересня 2008 року, відповідач не здійснював платіж в розмірі 191 грн. 59 коп. 30 квітня 2009 року, а тому позивач пропустив строк звернення до суду з позовом. Також матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем коштів від первісного позивача, а відповідач такий факт заперечує.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду – без змін.
       Відзив мотивований тим, що судом повно та об`єктивно встановлені обставини справи щодо отримання ОСОБА_1 кредиту від ПАТ «Універсальний Банк» в розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Доводи відповідача щодо змісту отриманого від кредитора листа є суперечливими. Щодо заяв про пропуск позивачем строку позовної давності, то судом правильно дана оцінка таким доводам.
       Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
       Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Згідно із вимогами  ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Рішення суду першої інстанції в цілому відповідає вказаним положенням закону.
Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 22 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою на отримання кредитної картки та кредиту в сумі 15000 грн (том 1, а.с. 132). 04 вересня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Каптіл») та ОСОБА_1 уклали договір про видачу та використання кредитних карток VISA CLASSIC/ELECTRON/GOLD ВАТ «Універсал Банк» №VC9022 (далі – Договір) (том 1, а.с. 4-16). 
Згідно умов вказаних договору та анкети-заяви ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
       У преамбулі Договору зазначено, що він регулює використання кредитних карток VISA, що видаються ВАТ «Універсал Банк», які згідно умов цього договору отримує клієнт. Для обліку операцій за платіжною карткою клієнта Банк відкриває картковий рахунок, номер якого зазначається в анкеті-заяві. 
Відповідно до пунктів 23.16, 25.1 Договору клієнт своїм підписом засвідчив факт ознайомлення з тарифами до дати підписання цього до Договору; факт ознайомлення з Правилами користування міжнародною платіжною карткою; згоду з порядком використання нового/зміни діючого тарифу (-ів); згоду з порядком розрахунків та/або обслуговування та/або оплати Клієнтом операцій (послуг) наданих за цим Договором. Цей договір вступає в силу з часу, коли Банк прийняв рішення про випуск Картки з встановленням кредитного ліміту для Держателя.
Згідно із пунктом 5.6 Договору, у кожному випадку зняття готівки на зняту суму будуть нараховані відсотки з дня зняття згідно стандартної річної процентної ставки по Договору, що визначається додатком . 
З пунктів 6.2., 6.3 Договору вбачається, що банк може змінити кредитний ліміт і денний ліміт по транзакціях на основі поточного фінансового статусу та позичкової спроможності Держателя, виконання Держателем умов цього Договору та загального рівня ризику. Держатель не може перевищувати кредитний ліміт, таке перевищення вважатиметься матеріальним порушення Договору Держателем. Держатель повинен повернути перевищену суму Банку до кінцевої дати сплати наступного щомісячного розрахунку та сплатити одноразовий штраф, вказаний в Додатку.
Пунктом 11.1 сторони передбачили, що держатель повинен сплачувати баланс заборгованості у терміни, вказані у додатку або визначені щомісячним рахунком повністю і без відсотків (за винятком операції зняття готівки, на суму якої нараховуються відсотки з дати зняття) або частково: в такому випадку держатель повинен сплатити хоча б суму мінімального щомісячного платежу, що визначається Додатком, до якої додаються всі нараховані відсотки, будь-які попередні борги та суми до виплат згідно статей 12 та 13 цього договору. 
Окрім того, відповідно до пунктів 12.1-12.4 Договору видача та користування карткою вимагає окремих виплат від Держателя, які вказані в Додатку і повторюються в щомісячних розрахунках. Річна комісія, що випливає з цих тарифів підлягає оплаті, незалежно від факту використання чи невикористання Картки. Враховуючи невизначений термін дії цього Договору, Банк залишає за собою право змінювати суму виплат, зазначену в Додатку в межах, визначених українським законодавством. Нові суми сплати будуть повідомлені Держателю щомісячним рахунком і вважаються дійсними з дати виписки щомісячного рахунку, якщо інша дійсна дата не вказана в самому рахунку. Держатель може відмовитися від такої зміни, згідно з умовами п. 22, у такому випадку всі суми, які повинні бути сплачені Банку відразу вважаються належними до сплати. Будь-яке використання Картки після отримання щомісячного рахунку чи незабезпечена повна чи часткова оплата передбачають прийняття зазначеної суми виплат Держателем. Детальний розрахунок загальної вартості кредиту Держателя (ТСС) подана в Додатку і є сукупною сумою відсотків та сум до сплати згідно цього Договору. ТСС буде корегуватися при кожній зміні процентної ставки. Банк має право самостійно встановити нові та/або змінити діючі тарифи Банку. 
До того ж, пунктом 13.1 Договору визначено, що якщо заборгованість, що виникла внаслідок використання Картки, виплачується частинами (Картка використовується як кредитна картка), то на неї нараховуються відсотки згідно процентної ставки, що застосовується на суму здійсненої транзакції або несплачений залишок з дати здійснення транзакції до повного повернення коштів. За основу розрахунку взято рік – 360 днів. 
Також пунктами 21.1-21.2 Договору встановлено, що кожна Картка буде автоматично поновлена Банком після закінчення її терміну дії. Кожна нова Картка буде продовженням попередньої і, відповідно, регулюватися цим Договором. Держатель повинен знищити стару Карту після закінчення терміну її дії. Якщо Держатель не бажає поновлювати карту, він повинен повідомити про це Банк щонайменше за строк (40) днів перед початком місяця, в який закінчується термін дії Картки; у такому випадку термін дії будь-яких додаткових Карток також закінчить і вони не будуть поновлені. 
Згідно пункту 23.15 в порядку договірного списання, з метою своєчасної оплати послуг Банку та погашення заборгованості перед Банком за цим Договором, Клієнт доручає Банку здійснювати на користь останнього договірне списання коштів з відповідного картрахунку Клієнта у валюті та сумі існуючої заборгованості перед Банком за надані цим Договором. Договірне списання коштів Клієнта, передбачене цим пунктом договору, здійснюється, зокрема, у терміни сплати Банку відповідних комісій, процентів та інших платежів за цим Договором, шляхом оформлення Банком меморіального ордеру або іншого документу визначеного внутрішніми правилами/документами Банку та/або відповідної платіжної системи, за яким списані кошти перераховуються на відповідний рахунок Банку. 
Матеріали справи містять також Додаток №1 до договору про видачу та використання карток VISA CLASSIC/ELECTRON/GOLD ВАТ «Універсал Банк», підписаний Кулькою С.Є. (том 1, а.с. 16), з якого вбачається, що при видачі картки VISA Gold встановлюється процентна ставка 30%; річна плата за обслуговування 499 UAH; розмір мінімального місячного платежу 3% від суми заборгованості (але не менше 50 UAH і не більше, ніж сума фактичної заборгованості; плата за зняття готівки – 3% від знятої суми (але не менше ніж 10 UAH); плата за перевищення кредитного ліміту – 3% від суми перевищення карткового ліміту (але не менше ніж 50 UAH); штраф як компенсація Банку у випадку, коли заяви Держателя про відсутність певних транзакцій, виявилися неправдивими – 100 UAH; перевипуск Картки та PIN – 40 UAH; пере випуск PIN – 15 UAH; ефективна відсоткова ставка – 38,15 %; загальна вартість кредиту та подорожчання 2233,69 UAH, подорожчання на 22,34%; страхування від нещасних випадків – плата за оформлення страхового полісу включена до річної плати за обслуговування. 
Відповідно до заяви-підтвердження (том 1, а.с. 215) ОСОБА_1 звернувся до Київської філії №2 ВАТ «Універсал Банк» з проханням відкрити картковий рахунок, за результатами розгляду якої 04 вересня 2008 року на його ім`я було відкрито балансовий рахунок № НОМЕР_1 . 
       Частин 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.         Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною. 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ВАТ«Універсал Банк» «Універсал Банк»).
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       З урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підписавши анкету-заяву, Договір, пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідач таким чином уклав з позивачем кредитний договір, в межах умов якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
       Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору: розміру отриманого кредиту, розміру та порядку здійснення оплати за використання кредитних коштів, порядку та умов повернення кредитних коштів, відповідальності за порушення умов договору.
       Таким чином Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.
       Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
       Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
       Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
       В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Банк виконав передбачені договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді ліміту на кредитну картку.
       Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 04 вересня 2008 року по 11 березня 2011 року, відповідач використовував кредитні кошти та частково проводив виплати обов`язкових за умовами договору платежів, в останнє такий було проведено 24 квітня 2009 року (том 1, а.с. 17-18).
Звертаючись з позовом, Банк надав розрахунок, відповідно до якого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 11 березня 2011 р. становить 25523,22 грн. і складається з: заборгованості за кредитом у сумі 14939,39 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 9991,55 грн.; штрафу у сумі 592,28 грн.
Враховуючи, наведені вимоги закону та обставини справи, які були повно встановлені судом першої інстанції на підставі досліджених та оцінених у відповідності з вимогами статей 76-80, 89 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про доведеність факту порушення ОСОБА_1 прав позивача через неналежне повернення передбачених кредитним договором коштів і, як наслідок, задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитом, які були узгоджені сторонами.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем факту отримання кредитних коштів та розміру заборгованості, оскільки факт отримання ОСОБА_1  від ВАТ «Універсал Банк» кредитних коштів та розмір нарахованої позивачем заборгованості підтверджується випискою з відкритого на ім`я відповідача особового рахунку № НОМЕР_1  за період з 04 вересня 2008 року по 11 березня 2011 року, яка відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом, а зазначені в ній відомості відповідачем не спростовані. Крім того, будь-яких власних розрахунків заборгованості на спростовування наданого позивачем, ОСОБА_1 не наводить. 
Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем строків загальної позовної давності, колегія суддів їх відхиляє, враховуючи таке.
У заяві про перегляд заочного рішення по справі (том 1, а.с. 52-55) та у відзиві на позовну заяву (том 1, а.с. 67-69) ОСОБА_1 просив про застосування загальної та спеціальної позовної давності. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так наприклад, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.
За домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена або скорочена, про що повинен бути укладений договір в письмовій формі (ст. 259 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 р. у справі № 6-154цс15.
Оскільки умовами договору між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Так, ураховуючи, що за умовами наведеного договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, а процентів - кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.
За умовами укладеного сторонами Договору та Додатку № 1 погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів частинами щомісяця. Тобто останній день кожного місця – це кінцевий строк внесення чергового платежу.
В частині 1 статті 264 ЦК України зазнчено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Згідно розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, а також виписці з особового рахунку ОСОБА_1 останній платіж за Договором було проведено позичальником 24 квітня 2009 року в розмірі 700 грн., які були розподілені на погашення заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, що свідчить про переривання позовної давності.
Тому, звернувшись до суду з позовною заявою у листопаді 2011 року, позивач дотримався строків загальної позовної давності, а аргументи апеляційної скарги про пропуск цього строку є хибними і ґрунтуються на невірній оцінці наявних у справі доказів.
Так, посилання ОСОБА_1 на те, що зазначення у розрахунку про сплату 30 квітня 2009 року 191 грн. 59 коп. на погашення боргу за кредитом є штучним, суперечить наявним у справі доказам.
Згідно виписці по рахунку оплата в сумі 700 грн. була проведена 24 квітня 2009 року та розподілена наступним чином: 191 грн. 59 коп. на погашення кредиту, 426 грн. 47 коп. на погашення відсотків та 73 грн. 40 коп. на погашення інших платежів, що також відображено у розрахунку заборгованості. 
       Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про розбіжності сум заборгованості, відображених у листі банка від 28 липня 2009 року (том 1, ас. 21), та розрахунку заборгованості. Так, у листі вказано про наявність простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2912 грн. 96 коп. станом на 27 липня 2009 року. Так, відповідно до умов кредитного договору на цю дату відображається заборгованість, яка виникла на кінець червня 2009 року. Згідно розрахунку заборгованості така прострочена заборгованість становить саме 2912 грн. 96 коп. (2252 грн. 04 коп. – заборгованість за кредитом, 451 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 209 грн. 42 коп. – заборгованість за іншими платежами).
Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу).
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
       Неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України).
       В силу частини 1 статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. 
       Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).
Сторони по справі у Додатку №1 до Договору передбачені розмір та підстави стягнення штрафу.
Суд, вирішуючи спір, виходив з того, що позивачем в частині стягнення штрафу пропущена спеціальна позовна давність, а тому відмовив в цій частині у позовних вимогах.
ОСОБА_1 хоча і просить в апеляційній скарзі про скасування рішення суду першої інстанції в цілому, але не наводить аргументів стосовно неправильності застосування судом наслідків пропуску позовної давності до вимог про стягнення штрафу та відмови у цих вимогах, а тому колегія суддів переглядає рішення в частині відмови у стягненні штрафу. 
       Суд першої інстанції помилково проаналізував лише питання пропуску спеціальної позовної давності, залишивши поза увагою вимоги відповідача про застосування загальної позовної давності, однак це не вплинуло на правильність рішення суду про часткове задоволення позовних вимог, а також повне та всебічне встановлення обставин справи.
       Оскільки рішення суду в цілому відповідає вимогам матеріального та процесуального права в силу статті 375 ЦПК України відсутні підстави для його скасування.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська
________________________________
Повний текст постанови складений 01 грудня 2020 року