ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/15642/15
адміністративне провадження № К/9901/7773/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 (головуючий суддя Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)
у справі № 804/15642/15
за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»
до Дніпропетровської митниці ДФС
про визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

УСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - ПАТ «ДМКД», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600348/1 від 08.05.2015, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20034 від 08.05.2015.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 у справі № 804/15642/16 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено. 
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 задоволено апеляційну скаргу позивача, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 у справі №804/15642/16.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що товар імпортовано за непрямим контрактом, тобто укладеним не з виробником, а з посередником, договору з третіми особами не надано. Рахунки виробника товару не містять умов поставки, не завірені печаткою підприємства та не підписані відповідною особою. Судом апеляційної інстанції не враховано розбіжності щодо відсоткового вмісту Fe між рахунками-фактурами та сертифікатами якості, помилково визначено розбіжності як методику ціноутворення продавця. Ціна товару у рахунках та експортній декларації не співпадає, що унеможливило використання наданої декларації країни експорту. Рахунки контрактоутримувача і рахунки виробника не містять печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, отже є вірогідність, що до митного оформлення декларантом надано інші документи ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт. Позивачем не надано відомостей щодо транспортної складової для розрахунку митної вартості.  Митницею правомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості, розраховано митну вартість імпортованого товару з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснене за основним методом визначення митної вартості.
Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, у яких вказав, що оскаржувана постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 у справі №804/15642/16 прийнята на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29.04.2015 між ПАТ «ДМКД» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металургическая компанія» (Продавець) укладено контракт № 15-0835-12, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати Покупцю, а Покупець прийняти та своєчасно оплатити Товар, найменування, кількість, вартість та умови і строки поставки якого визначаються даним Контрактом, Додатками (Специфікаціями) і Додатковими угодами до нього, що є невід`ємною частиною Контракту.
Відповідно до Додатку № 1 від 30.04.2015 до Контракту на постачання продукції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металлургическая компания» зобов`язалось поставити залізорудний концентрат в кількості - 37000 тон за ціною 1913,69 рублів РФ за тону, на умовах поставки: СРТ - станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці (Інкотермс -2010).
Позивачем за митною декларацією №110010000/2015/020767 від 08.05.2015 було заявлено до митного оформлення товар «Залізорудний концентрат. Концентрат залізорудний агломераційний, з вмістом Fе203-66,3%, 66,0%, SiO2   - 7,0%, 7,2%, волога - 9,95%, 10,0%; одержаний методом магнітної сепарації. СТО №00186826-026-2015. Застосовується при виробництві агломератів у агломераційному цеху. Використовується у металургійному виробництві для власних потреб» за ціною 1913,69 рублів РФ за тону.
Разом із МД позивачем надані митному органу наступні документи: контракт №15-0835-12 від 29.04.2015; додаток №1 від 30.04.2015 до контракту; рахунки-фактури (інвойси) №БЕЛ00021 від 03.05.2015, №БЕЛ00022 від 04.05.2015, №БЕЛ00027 від 05.05.2015 разом з додатками; залізнична накладна №АЦ633923 від 05.05.2015; залізнична накладна №45713849 від 05.05.2015; залізнична накладна №45744059 від 06.05.2015; рахунки-фактури б/н від 03.05.2015, від 04.05.2015, від 05.05.2015; сертифікати про походження товару форми СТ-1 №RUUA 50860005894472711, № RUUA 50860005904472712, №RUUA50860005914472713 від 07.05.2015; сертифікати якості № 26 від 03.05.2015, № 27 від 04.05.2015, № 28 від 05.05.2015 року; лист ПАТ «ДМКД» №062Д/1094 від 07.05.2015 року; копія митної декларації країни відправлення №10101100/300415/0000468 від 30.04.2015.
За поданою МД від 08.05.2015 №110010000/2015/020767 сформовано форму ризиків 105-2 «Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Звернути увагу на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених частинами 3-4   ст. 53 Митного кодексу, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч. 6   ст. 54 Митного кодексу, прийняти рішення про коригування митної вартості Товар № 1. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують митну вартість товарів».
В результаті здійснення посадовими особами митниці контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості відповідно до п.4.1.   ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності:
- поставку за контрактом від 29.04.2015 № 15-0835-12 заявлено декларантом як поставку за договором купівлі-продажу не з виробником товару. Договір із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, декларантом не наданий;
- відповідно до додатку до контракту від 30.04.2014 № 1 залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fе. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1913,69 руб.РФ/т при вмісті Fе66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 20,36 руб.РФ/т за 1% Fе долі в пропорції. Рахунки виробника містять посилання на сертифікат якості для можливості ідентифікації за вмістом Fе, але, незважаючи на різний вміст Fе, ціна залізнорудного концентрату визначена на рівні 1240 руб.РФ/т. Рахунки контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише за вагою та, як зазначено вище, містять ціну товару, визначену в залежності від вмісту Fе, що не відповідає ціні рахунків виробника. Таким чином, відповідні документи контрактоутримувача та виробника містять розбіжності щодо вартості товару, що постачається;
- зазначені рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Відповідно до Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 (набрало чинності з 01.01.2002 та обов`язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.
- за відомостями декларації країни експорту від 30.04.2015 №10101100/300415/0000468 вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 1913,69 руб.РФ/т, що не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача. Зазначене унеможливлює використання наданої декларації країни експорту в якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість;
- за умовами контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12, додатку №1 від 30.04.2014 умови поставки СРТ Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення на кордоні України. Відповідно до ч.10ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. З метою перевірки числового значення заявленої митної вартості необхідне надання відомостей щодо транспортної складової.
Декларанту було запропоновано подати додаткові документи відповідно до п. 2, п. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Листом від 08.05.2015 № 062Д/1115, надісланим у складі електронного повідомлення, позивачем проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3   ст. 53 МК України   та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8   ст.55 МК України.
Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 08.05.2015 №110010000/2015/600348/1, яким визначено митну вартість за другорядним (резервним) методом 2-ґ у сумі 2,9376 рублів РФ за тону, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.05.2015 № 110010000/2015/20034.
Товар був випущений у вільний обіг за МД від 08.05.2015 №10010000/2015/020784.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням позиції підприємства, відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, посадова особа митниці, правомірно прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товару №110010000/2015/600348/1 від 08.05.2015, відповідно до якого митну вартість скориговано до 2,9376 рублів РФ за кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до статті 64 Митного кодексу України, та картку відмову у прийнятті митної декларації №110010000/2015/20034 від 08.05.2015. У зв`язку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митною кодексу України. Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Вирішуючи справу по суті, суди попередніх інстанцій керувалися наступними нормами права.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами ч. 2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3   ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч.6   ст.54 МК України   (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю   виключно   за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів,   у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій   статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до положень ст. 55 МК України   за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до   ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;   б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;   в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
Відповідно до положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у   статтях 58-63   цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями   Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень   статті 63   цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Згідно з ч. 1 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зауважує, що судами попередніх інстанцій не встановлено в повній мірі фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.
Як вбачається з матеріалів справи, вимога відповідача про необхідність подання додаткових документів була зумовлена наявністю розбіжностей у документах, наданих декларантом для підтвердження митної вартості оцінюваного товару, відносно числових значень складових митної вартості товарів, зокрема залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe, проте надані рахунки - фактури (інвойси) не містять даних відносно вмісту Fe, такий вміст вказано в наданих сертифікатах якості (66,0%, 66,3%), проте ідентифікувати рахунки-фактури з сертифікатами якості можливо лише за вагою товару. Ціна товару визначена в єдиному розмірі - на рівні 1240 руб.РФ/т при різному вмісті Fe, крім того вказана ціна різниться з ціною 1913,69 руб.РФ/т, яка визначена у Додатку № 1 від 29.04.2015 до контракту. З урахуванням вказаного, зазначені невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у Товариства додаткові документи.
Дніпропетровським окружним адміністративним судом та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом не перевірено обставини щодо відсутності в наданих позивачем до митного оформлення документах зазначення вмісту Fe, від якого в пропорційному відношенні залежить ціна імпортованого товару.
Також позивачем не було надано документів, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів територією України, адже продавець згідно контракту поніс витрати на транспортування товару до станції Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці. З залізничних накладних, які надані позивачем під час митних процедур, вбачається, що вони не підтверджують в повному обсязі транспортну складову митної вартості товару, оскільки в графі 23 залізничних накладних вказано, що платником по Російській залізниці є АТ «ПГК», по Укрзалізниці - ВАТ «Перша вантажна компанія в Україні», проте жодних документів на підтвердження взаємовідносин між продавцем та АТ «ПГК» (яке зазначено у залізничній накладній платником по Російській залізниці) та Придніпровською залізницею (що зазначено у залізничній накладній платником по Укрзалізниці) до митного оформлення позивачем надано не було, що також дає підстави для сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, зокрема врахування всіх складових такої вартості.
На вказані обставини контролюючий орган вказував як в запереченні на позовну заяву так і у запереченнях на апеляційну скаргу, проте судами попередніх інстанцій під час вирішення справи вказані обставини не були взяті до уваги, фактично не досліджувались та їм не було надано належної оцінки.
Судами попередніх інстанцій взагалі не досліджено ті обставини, що ПАТ «ДМКД» листом від 21.07.2015 №062Д/1886 зверталося до Дніпропетровської митниці ДФС з питанням щодо відкликання оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, додатково позивачем було надано лист ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» від 07.07.2015 №286 та банківський документ SWIFT від 18.05.2015. Позиція митного органу з приводу вказаних документів зазначена у запереченнях на позов, запереченнях на апеляційну скаргу, однак судами дане питання не досліджувалося.
Судами попередніх інстанцій не досліджено належним чином правомірність використання Дніпропетровською митницею ДФС другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, правильність розрахунку митної вартості, відповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195.
За правилами частини статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За таких обставин, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу митного органу, вважає висновки суду першої та апеляційної інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень   ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені   ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при розгляді справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України   підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи
Верховний Суд вважає, що встановлені порушення допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задовольнити частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 у справі 804/15642/15 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва С.С. Пасічник   В.П. Юрченко