Дата документу  Справа № 310/4595/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 310/4595/20                                                Головуючий в 1 інст. Вірченко О.М.
Провадження №33/807/673/20                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами  ОСОБА_1  та його  представника - адвоката Хіжнякова І.В. на постанову  Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 24 червня 2020 року о 1 год. 30 хвил. в м.Бердянську навпроти будинку № 3 по вул. Бакинській ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з порожнини рота, проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер 0703 дав позитивний результат – 2,02 проміле. При проходженні ОСОБА_1 медичного огляду в КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР було встановлено факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1  та його представник - адвокат Хіжняков І.В., звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хіжняков І.В., посилаючись на Конституцію України, КУпАП вважає, що постанова суду необґрунтована, невмотивована, незаконна, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, суд порушив ст. 268 КУпАП. Щодо обставин справи зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а сидів у салоні і розмовляв по телефону, на пропозицію співробітників поліції пройти медичний огляд за допомогою Драгер 6810 відповів згодою, та продувши його погодився з отриманими результатами, а подальша пропозиція співробітників проїхати ще й в медичний заклад не відповідає вимогам ч.2 ст.266 КУпАП. Вказує, що час складення протоколу, час вчинення правопорушення та час огляду ОСОБА_1 різний, отже протокол складений з порушенням та суперечить матеріалам справи. Також, при огляді ОСОБА_2 на місці за допомогою Драгера свідків не було, а свідки які зазначені поліцейськими вигадані та не допитані судом. Звертає увагу, що огляд ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_3 з інтервалом 20 хвилин не проводився, з огляду на те, що у висновку № 710 чітко зазначено що огляд проведено о 02.25 год. 24.06.2020 року. На думку сторони захисту медичний огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог Інструкції. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на Конституцію України, КУпАП зазначив, що постанова суду підлягає скасуванню за наступних обставин. Так, суд розглянув справу за його відсутність та його захисника, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП. На його думку, незаконна вимога перевірки його документів тягне за собою незаконність послідуючих дій працівників поліції. Вказує, при огляді на місці свідків не було, а медичні працівники порушили порядок виявлення ознак алкогольного сп`яніння. Таким чином проведений огляд слід визнати недійним (ч. 5 ст. 266 КУпАП). Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його представника - адвоката Хіжнякова І.В. про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, тривалість апеляційного розгляду, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та адвоката Хіжнякова І.В. про відкладення апеляційного розгляду через відсутність поважних причин неявки, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Крім того, суддя зауважує, що заявлені адвокатом клопотання про відкладення апеляційного розгляду були підставами неодноразового відкладення розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, що з урахуванням чергового подібного клопотання адвоката, суддя сприймає як зловживання правами.

При цьому, безпосередньо ОСОБА_1 до судового засідання апеляційної інстанції не з`являється. 

Вирішуючи апеляційну скаргу по суті заявлених доводів та вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційна інстанція відхиляє.
Так, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 та його представник – адвокат Хіжняков І.В. дійсно не були присутніми в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 25 серпня 2020 року. 
Між тим, про час та місце розгляду справи учасники процесу були повідомлені заздалегідь належним чином, про що свідчить розписка про дату розгляду справи, призначеної на 25 серпня 2020 року (а.п.89), однак до суду так і не з`явилися. 
Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_1 та його представнику – адвокату Хіжнякову І.В. прийняти участь в судовому засіданні, але останні не скористалися своїм правом та ухилилися від участі шляхом подачі клопотань про перенесення розгляду справи (а.с. 16, 93, 95).
Зважаючи на скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначені ст. 277 КУпАП, а також на визначені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу 25 серпня 2020  р. без участі належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його представника – адвоката Хіжнякова І.В.
З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його представником своїми процесуальними правами.
Крім того, місцевий суд проаналізував позиції ОСОБА_1 та його представника – адвоката, надані у клопотаннях про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, при вирішення справи по суті.
       
       Інші доводи апеляційних скарг також не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, матеріали справи, які були також і у розпорядженні суду першої інстанції містять:
-розписку, викладену на звороті протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 064666 від 24 червня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 зобов`язався доставити автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до місця стоянки, а ОСОБА_1 від керування автомобілем відсторонено; 
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в присутності двох свідків зафіксовано, що огляд проводився за допомогою алкотестеру «Драгер», результат огляду 2,02%; 
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 червня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було направлено на огляд у заклад охорони здоров`я через наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння з переліком цих ознак; 
-висновок № 710 щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 червня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,0%, через 20 хвил. 2,5%); 
-акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 710 від 24 липня 2020 року;
-письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо наявності у водія автомобіля ВАЗ-2107 явних ознак алкогольного сп`яніння та участі даних осіб під час продуття приладу «Драгер» і зафіксованих показників даного приладу – 2,02 проміле.
Місцевий суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

       До посилань щодо не керування ОСОБА_1 транспортного засобу та відсутності свідків при огляді апеляційний суд ставиться критично, оскільки дані твердження повністю спростовуються письмовими показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вказали, що автомобіль ВАЗ 2107 рухався, за ним рухався патрульний автомобіль, при зупинці молодий чоловік намагався зникнути, але працівники поліції його зупинили. Після чого вказані свідки були запрошені для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 2.02 пром. (а.с. 8,9).

       Крім того, допитаний місцевим судом лікар ОСОБА_7 , який проводив огляд ОСОБА_1 у медичному закладі підтвердив складений висновок та пояснив, зокрема, що під час бесіди правопорушник пояснив, що він керував транспортним засобом після того, як вжив пиво. 

Отже, пояснення свідків  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , лікаря ОСОБА_7 , узгоджуються із іншими доказами і повністю відображають обставини події, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

       Доводи з приводу порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, так як ОСОБА_1 погодився в результатом огляду на місці, проте його було доставлено до медичного закладу апеляційний суд відхиляє як безпідставні. Обидва документи підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. А проходження медичного огляду і на місці зупинки і у медичному закладі не засвідчує порушень ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Звертає на себе увагу і та обставина, що ОСОБА_1 було доставлено за його згодою, скарг з приводу примусових чи незаконних дій працівниками поліції від ОСОБА_1 не надходило і апеляційному суду протилежного не надано. 
       Апеляційним судом перевірені доводи захисника щодо порушення Інструкції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 та встановлено відсутність таких порушень.
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 064666 від 24 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 , складений уповноваженою на те особою, інспектором СРПП 4 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Чехлишим І.Г., який діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національну поліцію» та, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.
       Доводи апеляції щодо різниці часу вчинення адміністративного правопорушення та часу складання протоколу з часом проведення огляду слід визнати технічною опискою.

При цьому, час проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та час проведення медичного огляду ОСОБА_1 в КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР – є хронологічно послідовними.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 був проведений відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, з урахуванням двох годинного терміну з моменту встановлення підстав для його здійснення. 

Разом з тим, відповідно до зареєстрованої інформації щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу зазначено час – «3.57 год.», а вказаний інспектором поліції час складання протоколу відносно ОСОБА_1 – «9.00 год.» може свідчити про допущену інспектором описку при оформленні протоколу, що не є істотним порушенням вимог ст.256 КУпАП та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
       Твердження сторони захисту, що медичний огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог Інструкції судом апеляційної інстанції перевірялися і свого підтвердження не знайшли.
Так, огляд проведено з дотриманням ст. 266 КУпАП, зокрема лікарем КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, тобто у закладі, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, тобто у порядку, визначеному законом.
Крім того, лікаря було допитано судом першої інстанції, який пояснив, що 24 червня 2020 року він проводив огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на підставі направлення поліцейського ОСОБА_8 , в якому були зазначені ознаки сп`яніння. При огляді правопорушника було виявлено, що у останнього підвищена артикуляція, присутній запах алкоголю з порожнини рота, наявний психопато-абстинентний синдром. Під час бесіди правопорушник пояснив лікарю, що він керував транспортним засобом після того, як вжив пиво. Тест було зроблено двічі, одразу показник алкогольного сп`яніння був 2,0%, через 20 хвилин 2,5%, вказане підвищення є показником того, що ОСОБА_1 нещодавно вживав алкогольні напої. На пропозицію здати аналіз крові правопорушник погодився. Вказаний аналіз підтвердив наявність алкоголю в крові. За результатами огляду було складено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 710 від 24 липня 2020 року.
В додаток до пояснень лікар надав суду копію акту медичного огляду відносно ОСОБА_1 (а.с.96).
       Отже, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо незгоди із висновком результатів медичного огляду. Будь-яких об`єктивних даних піддавати сумніву висновок проведеного медичного огляду апелянтом та адвокатом не надано, а матеріали справи відомостей на спростування медичного висновку не містять.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є такими, що повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху, є грубим та становить суспільну небезпеку. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах доводів апеляційних скарг.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

  апеляційні скарги представника  ОСОБА_1  - адвоката Хіжнякова І.В. та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник