Постанова
Іменем України        
07 жовтня 2020 року                                                                     
м. Київ                                                                    
справа № 640/6393/19
провадження № 61-1223св20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державний реєстратор Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніна Галини Борисівна,
треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», арбітражний керуючий Віскунов Олександр Віталійович,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду                        м. Харкова від 13 серпня 2019 року у складі судді Зуб Г. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Бровченка І. О., Колтунової А. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніної Галини Борисівни, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», арбітражний керуючий Віскунов Олександр Віталійович, про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування державної реєстрації змін,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування державної реєстрації змін.
Позовна заява мотивована тим, що постановою Господарського суду Харківської області від 20 грудня 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Самойленко О. М.
Зазначила, що 15 лютого 2012 року між нею та ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 арбітражним керуючим Самойленко О. М. укладено договір купівлі-продажу № 81 нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, ІІ в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 лютого 2015 року припинено обов`язки ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белікова О. П., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Саутенка С. О.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 серпня 2017 року ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Віскунова О. В., зобов`язавши його завершити ліквідаційну процедуру.
Вказала, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 листопада                    2018 року у справі № 5023/10192/11 задоволено заяву ліквідатора та ухвалено наступне: визнано недійсними результати аукціону, проведеного 31 січня 2012 року Товарною біржею «Всеукраїнський торговельний центр» з продажу нежитлових приміщень мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належних банкруту; визнано недійсним договір № 85 купівлі-продажу нежитлових приміщень мансарди                № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташованих за адресою:                  АДРЕСА_1 , укладений 15 лютого 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 Самойленко О. М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.; витребувано з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «БК-Скай» на користь ФОП ОСОБА_2 нежитлові приміщення мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ФОП ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсними результати аукціону, проведеного 31 січня 2012 року Товарною біржею «Всеукраїнський торговельний центр» з продажу нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташованих за адресою:     АДРЕСА_1 , належних банкруту; визнано недійсним договір № 81 купівлі-продажу нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 15 лютого 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 Самойленко О. М. та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.; визнано за ФОП ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказала, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня                        2018 року у справі № 5023/10192/11 зупинено дію ухвали Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у цій же справі.
Зазначила, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року у справі № 5023/10192/11 зареєстровано у реєстрі 02 січня 2019 року та оприлюднено 03 січня 2019 року.
08 січня 2019 року державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніною Г. Б. зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ФОП ОСОБА_2 .
Посилалася на те, що підставою для внесення запису № 29813711 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було рішення державного реєстратора Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніної Г. Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер № 45005512 від 10 січня 2019 року. Підставою для виникнення права власності (реєстрації) на вказані вище нежитлові приміщення була ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11, але дію вказаної ухвали зупинено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року.
Вважала, що ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада                     2018 року у справі № 5023/10192/11 не могла та не може бути підставою для виникнення (реєстрації в подальшому) права власності на спірне майно, оскільки її дію зупинено ухвалою суду апеляційної інстанції.
Вказала, що державний реєстратор повинен був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію права або відмовити в державній реєстрації прав, тому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 45005512, від 10 січня 2019 року є незаконним та підлягає скасуванню.
Зазначила, що невідомим залишається той факт, ким саме подано заяву про державну реєстрацію прав та які саме документи подавалися разом з цією заявою.
Просила визнати дії державного реєстратора Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніної Г. Б. з внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису № 29813711 незаконними, протиправними, необґрунтованими та такими, що вчинені з істотним порушенням норм чинного законодавства України та скасувати державну реєстрацію права власності ФОП ОСОБА_2 на нежитлові приміщення 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, запис № 29813711, (підстава внесення запису рішення державного реєстратора Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніної Г. Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер № 45005512, від 10 січня 2019 року.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду                      м. Харкова від 13 серпня 2019 року без змін.
Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що оскільки обраний позивачем спосіб захисту сам по собі не сприяє ефективному відновленню її порушеного права, позов задоволенню не підлягає.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кравцов С. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, а у справі ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було надано належної оцінки тій обставині, що підставою для внесення запису № 29813711 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11 проте дія вказаної ухвали                         26 грудня 2018 року була зупинена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року.
Таким чином, на думку представника заявника, ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11, дія якої була зупинена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року не могла були підставою для прийняття державним реєстратором рішення  про реєстрацію за ФОП ОСОБА_2 права власності.
Доводом касаційної скарги є також те, що позивач, звернувшись із позовом до державного реєстратора обрав належний спосіб захисту. Представник заявника вказує, що такий спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 направлений на відновлення її порушених прав.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що постановою Господарського суду Харківської області                              від 20 грудня 2011 року ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Самойленко О. М.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 лютого 2015 року припинено обов`язки ліквідатора ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белікова О. П., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Саутенка С. О.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 серпня 2017 року ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Віскунова О. В., зобов`язавши його завершити ліквідаційну процедуру.
15 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим Самойленко О. М. укладено договір купівлі-продажу № 81 нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, ІІ в літері «А-4», загальною площею                          428,6 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11 за заявою ліквідатора Віскунова О. В. про визнання правочинів недійсними, витребування майна та визнання права власності у справі за заявою ФОП ОСОБА_2 про визнання банкрутом, заяву ліквідатора задоволено, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 31 січня 2012 року Товарною біржею «Всеукраїнський торговельний центр» з продажу нежитлових приміщень мансарди                 № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташованих за адресою:                  АДРЕСА_1 , належних банкруту; визнано недійсним договір № 85 купівлі-продажу нежитлових приміщень мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 15 лютого 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2                           Самойленко О. М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.; витребувано з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «БК-Скай» на користь ФОП ОСОБА_2 нежитлові приміщення мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ФОП             ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення мансарди № 1-:-8, І, II в літері «А-4», загальною площею 233,2 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсними результати аукціону, проведеного 31 січня                        2012 року Товарною біржею «Всеукраїнський торговельний центр» з продажу нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею  428,6 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належних банкруту; визнано недійсним договір № 81 купівлі-продажу нежитлових приміщень 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, розташованих за адресою:        АДРЕСА_1 , укладений 15 лютого 2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 Самойленко О. М. та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М.; визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення 4-го поверху № 1-:-20, І, II в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі                               № 5023/10192/11 та зупинено дію ухвали Господарського суду Харківської області                  від 22 листопада 2018 року по справі № 5023/10192/11.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Харківської області                 від 22 листопада 2018 року по справі № 5023/10192/11 - залишено без задоволення, ухвалу суду - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року касаційні скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2019 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі                              № 5023/10192/11 - залишено без задоволення, постанову та ухвалу судів - залишено без змін.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16 лютого 2019 року № 156527795, нежитлове приміщення 4-го поверху № 1-:-20, І, ІІ в літері «А-4», загальною площею 428,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; дата державної реєстрації 08 січня 2019 року; державний реєстратор Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніна Г. Б.; підстава виникнення права власності - ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11; підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер № 45005512, від 10 січня 2019 року.
Апеляційний суд вказував, що матеріали справи свідчать про те, що Верховним Судом констатовано відсутність порушеного права позивача.
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Київського районного суду м. Харкова.
06 квітня 2020 року справа № 640/6393/19 надійшла до Верховного Суду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визначення і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.
Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;
4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;
6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;
7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);
8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;
9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;
9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Одночасно, частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.
Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що ухвала та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.
З огляду на вищенаведені норми права колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що законом не передбачено обов`язку державного реєстратора перевіряти у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявність рішень, що містили б заборону/зупинення дій на передання права власності на те чи інше нерухоме майно.
Крім того апеляційний суд правильно вказав, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року не було скасовано права власності ОСОБА_2 на спірне майно, а лише зупинено дію ухвали Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року, відповідних записів про заборону відчуження права власності до реєстру не вносилось.
Судами встановлено, що підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ОСОБА_2 є ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі                             № 5023/10192/11.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2019 року ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року залишена без змін.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 05 червня 2019 року ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року та постанова Східного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2019 року залишені без змін.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11 як судовий акт, яка набрала законної сили з моменту її проголошення, підлягала виконанню на всій території України саме з 22 листопада 2018 року.
Як і з тим висновком, що серед підстав відмови у державній реєстрації або зупинення проведення реєстраційних дій відсутня, як підстава, наявність ухвали про зупинення дії ухвали, яка є підставою для державної реєстрації. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вказував, що на момент проведення державної реєстрації не виносилось й жодного рішення суду, що набрало законної сили про заборону вчинення реєстраційних дій.
Отже, висновки судів попередніх інстанцій, про те, що права ОСОБА_1 , як власниці майна на час звернення до суду не порушені та не підлягають захисту у зв`язку із тим, що дійсним власником спірного майна є ОСОБА_2 правильні.
З огляду на вищенаведене колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ухвала Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2018 року у справі № 5023/10192/11, дія якої була зупинена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року не могла були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за ФОМ ОСОБА_2 права власності.
Одночасно колегія суддів погоджується із висновками судів попередньої інстанції  про те, що обраний позивачем спосіб захисту не сприяє ефективному відновленню її порушеного права та відхиляє аналогічні за змістом доводи касаційної скарги з таких підстав.
Як правильно вказував, суд першої інстанції при розгляді цієї справи необхідно врахувати правові висновки, викладені у справі № 11-404апп18 у тотожних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року щодо суб`єктного складу, де вказано, що належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється, та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. ФОП ОСОБА_2 заявлений позивачем у справі третьої особою, та відповідачем не є.
Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
                                                                   
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська