ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 жовтня 2020 року           справа №200/2472/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченка І.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя – Голуб В.А.) від 06 травня 2020 року у справі №200/2472/20-а (повний текст рішення складено 12 травня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення щодо відмови здійснити перерахунок пенсійного забезпечення відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України оновленої довідки від 10.01.2020 року за №7 про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останні 24 місяці, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року №889; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсійного забезпечення відповідно до оновленої довідки від 10.01.2020 року за №7 про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останні 24 місяці, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року №889; зобов`язання здійснити перерахунок пенсійного забезпечення за минулий час, але не більше як за 12 місяців з дня надходження оновленої довідки від 10.01.2020 року за №7, здійснивши виплату перерахованої суми за минулий час однією сумою. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії щодо відмови здійснити перерахунок пенсійного забезпечення відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України оновленої довідки від 10.01.2020 року № 7 про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій"; зобов`язано провести з 03.02.2018 року перерахунок та виплату пенсійного забезпечення відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби оновленої довідки від 10.01.2020 року за № 7 про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій". В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, не зважаючи на виплату щомісяця, має окремий, особливий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у зазначеній постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Структура та умови грошового забезпечення військовослужбовців запроваджені постановою КМУ №1294 були чинні по лютий 2018 року включно. Відповідач зазначив, що КМУ прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року, якою зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавок за вислугу років військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018 року. Одночасно, з прийняттям постанови КМУ №704 втратили свою чинність постанови, які встановлювали розміри грошового забезпечення для означеної категорії осіб до 01.03.2018 року, а саме постанови КМУ №1294 та постанова КМУ №889. Крім того, судом не було враховано положення ч.2 ст. 51 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , за приписами якої перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. 
На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та 02.02.2018 року звільнений з військової служби у відставку. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 03.02.2018 року отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією протоколу за пенсійною справою № 0510018039 (Державна прикордонна служба) від 15.05.2018р. (а.с. 41).
Згідно протоколу за пенсійною справою № 0510018039 (Державна прикордонна служба) від 15.05.2018 року грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача становило: посадовий оклад - 1 030,00 грн., оклад за військове звання - 125,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 40% - 462,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці  - 5 851, 35 грн., сума грошового забезпечення для обчислення пенсії - 7 468, 35; основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 41) - 5 227, 85 грн; надбавка до пенсії як учаснику АТО - 363, 00 грн.; надбавка як учаснику бойових дій - 40, 00 грн. Загальний розмір пенсії - 5 630,85 грн. (а.с. 41, зв. бік а.с. 41).
На виконання заяви позивача щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідки для перерахунку його пенсії на підставі рішення Верховного Суду у зразковій справі № 522/2738/17 від 06.02.2019 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди нарахування та виплату якої військовослужбовцям Державної прикордонної служби України встановлено з 01.01.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (зі змінами), Адміністрацією Державної прикордонної служби України надіслано на адресу відповідача довідку від 10.01.2020 року № 7 для перерахунку пенсії позивача з урахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди, які ним було отримано за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням за період з 01.02.2016 року по 31.01.2018 року. Також одночасно повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що з вищезазначених грошових винагород було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.43).
На наведене звернення відповідач листом від 20.02.2020 року № 0500-0301-8/2515 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою №889. У якості підстави для відмови вказано те, що цей вид виплат є разовим платежем та згідно зі ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" не входить до додаткових видів грошового забезпечення. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 втратила свою чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 (а.с. 23, 44).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) .
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Тобто, виходячи з приписів наведених норм при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Велика Палата Верховного Суду приймаючи у подібних правовідносинах постанову від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17 прийшла до висновку, що при обчисленні пенсії на підставі статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.             
Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (чинної, на час проходження військової служби позивачем),  встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода .
Згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 10.01.2020р. за № 7 позивач у період з лютого 2016 року по січень 2018 року (24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням) отримував щомісячну додаткову грошову винагороду відповідно до постанови  Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок (зв. бік а.с. 22, 43).   
Враховуючи, що додаткова грошова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року, яку отримував позивач, носила систематичний, щомісячний характер, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про  її належність до додаткових видів грошового забезпечення, які відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають врахуванню під час обчислення пенсії позивачу, а тому відповідачем безпідставно було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.
Посилання відповідача на ті обставини, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" втратила свою чинність постанова  Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки на дату призначення позивачеві пенсії постанова Кабінету Міністрів України від № 889 від 22.09.2010 року була чинною.
Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо не вірного визначення судом першої інстанції строку здійснення виплати позивачеві різниці в пенсії за минулий час.
Строки перерахунку призначених пенсій визначені статтею 51 Закону № 2262-XII, за приписами частини 2 якої перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. 
Частиною 3 цієї статті встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Тобто, положення частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ в частині періоду перерахунку, стосуються перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, однак у спірних правовідносинах позивач перерахунок пенсії пов`язував з незаконним її призначенням.
Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним судом у постанові від 25 вересня 2020 року у справі №809/875/18.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачеві різницю пенсії за минулий час не більше, як за 12 місяців, а не з дати призначення пенсії, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції.
Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:   

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі №200/2472/20-а - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі №200/2472/20-а - змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі №200/2472/20-а вислів «з 03.02.2018 року» замінити висловом «з 01.01.2019 року».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі №200/2472/20-а – залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 06 жовтня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 06 жовтня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                             І.В. Сіваченко