___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 495/8282/18	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів - Єщенка О.В., Коваль М.П.
за участю секретаря - Пономарьової Н.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача перший заступник начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайда Микола Олександрович про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на низку грубих порушень, які допустив відповідач під час проведення перевірки та розгляду питання накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що підтверджує неправомірність накладення штрафу, просив суд: визнати противною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД597/134/НД/АВ/СПТД від 09 серпня 2018, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайда Миколою Олександровичем, якою накладено штраф на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 у розмірі 372300 грн.
За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 03 грудня 2019 ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що: незважаючи на відсутність офіційної реєстрації пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_6», враховуючи наявність не спростованих доказів існування такого закладу на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності позивачу та те, що нерухоме майно на вказаній земельній ділянці теж йому належить, суд вважає необґрунтованими посилання ФОП ОСОБА_1 на те, що пансіонат (база відпочинку) "ІНФОРМАЦІЯ_6" не існує та йому не належить.
При цьому суд вважає обґрунтованим посилання відповідача на наявність у позивача найманих працівників, оскільки свідком ОСОБА_2. суду надані змістовні покази, що підтверджують її знайомство з ОСОБА_1 та його дружиною та те, що вона певний період працювала у позивача; повідомлення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 01 серпня 2018 №102, призначеного на 09 серпня 2019, було направлено позивачу рекомендованим повідомленням 03 серпня 2018, що відповідає вищевказаним приписам Порядку № 509;  Враховуючи те, що рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ОД597/134/НД/АВ/СПТД було прийнято 01 серпня 2018, останнім днем розгляду справи є 16 серпня 2018, тобто спірна постанова була прийнята з дотриманням строків, визначених п.4 Порядку № 509; Суд не прийняв до уваги посилання позивача на те, що відповідач повинен був розглянути справу про накладення штрафу через п'ятнадцять днів після прийняття відповідного рішення, оскільки п.4 Порядку № 509 такого не передбачено, а визначено часовий проміжок розгляду справи - протягом 15 днів з моменту прийняття відповідного рішення, а не чітку дату такого розгляду - 16-й день з дня прийняття рішення про розгляд справи про накладення штрафу. 
Підсумовуючи викладене Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що посадові особи відповідача діяли у межах наданих їм повноважень, а постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД597/134/НД/АВ/СПТД від 09 серпня 2018 першого заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайди Миколи Олександровича прийнята правомірно та скасуванню не підлягає
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав на те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 є незаконним, таким, що не відповідає обставинам справи та просить апеляційний суд його скасувати, ухвалити нове судове рішення - про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач на те, що: відповідач не мав направлення на здійснення перевірки фізичної особи-підприємця; можливість здійснення перевірок фізичних осіб-підприємців не передбачена п.1 Порядку здійснення державного контролю додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 (надалі - Порядок №295); Порядком №295 можливість здійснювати інспекційне відвідування щодо фізичних осіб-підприємців - не передбачена; до відповідальності було притягнуто не ту особу, відносно якої біло видано направлення; відповідач належним чином не повідомив позивача про дату розгляду справи; відповідач не попередив про дату розгляду справи за п'ять днів до дати розгляду, а тому не мав права проводити розгляд справи щодо позивача 09 серпня 2018; покази ОСОБА_2. є неналежним доказом; позивач не відмовлявся надавати документи, а пояснив, що він не використовує найману працю, тому він не був зобов'язаний мати документи щодо працівників яких в нього не існує взагалі; позивач погано володіє українською мовою; факт того, що ОСОБА_1 не створював інспекторам жодних перешкод, підтверджується фотографіями наданими відповідачем; та обставина, що позивач начебто використовує найману працю не відповідає дійсності та не підтверджена жодними належними та допустимими доказами; якщо частина родини позивача або його знайомі виконують якусь роботу на належній йому земельній ділянці, то це не означає, що вони є його найманими працівниками та він зобов'язаний укласти з ними трудовий договір платити їм заробітну плату та сплачувати податки; суд не встановив жодної особи, яка була б найманим працівником на дати, зазначені в оскаржуваній постанові; порядок, відповідно до якого було здійснено інспекційне відвідування, згідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 визнаний нечинним, тобто не може створювати жодних юридичних наслідків.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держпраці в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 не погодився із викладеними в запереченнях відповідача аргументами вказавши на те, що вони надумані, безпідставні та такі, що не відповідають фактичним обставинам справи. Далі відповідач вказав на неможливість прийняття судом у якості доказів фотознімків наданих Головним управлінням Держпраці в Одеській області. Також зазначив про відсутність підстав для проведення перевірки, відсутність з його боку перешкод працівникам Держпраці стосовно надання можливості проведення перевірки. ОСОБА_1 також звернув увагу суду на порушення строків розгляду справи, сповіщення про час та місце розгляду справи, що на його погляд, Є порушенням прав позивача на захист.
ОСОБА_1, а ні його представник, в судові засідання призначені на: 05 березня 2020, 23 квітня 2020, 04 червня 2020, 18 червня 2020, 25 червня 2020, 30 липня 2020, 13 серпня 2020, 24 вересня 2020, 15 жовтня 2020,  мотивуючи свою відмову брати участь у судовому засіданні з причин запровадженого в Україні карантину. Позивачу і його представнику неодноразово пропонувалось прийняти участь у судовому засіданні з використанням будь-яких, на їх вибір, онлайн сервісів. Однак ОСОБА_1 і його представник відмовились від дистанційного проведення судового засідання в режимі відео конференції з причин відсутності технічної можливості.
З 22 червня 2020 набирали чинності зміни, які Кабінет Міністрів України вніс до постанови №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Згідно зі змінами, дію карантину в Україні подовжено до 31 липня, а карантинні правила на території України складаються з таких основних заборон:
- перебування без одягнутих респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот (у тому числі виготовлених самостійно), в громадському транспорті, громадських будинках і спорудах;
- перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу;
- відвідування закладів освіти її здобувачами в групах більше 10 осіб, крім участі у зовнішньому незалежному оцінюванні та інших невідкладних заходах освіти;
- здійснення пасажирських перевезень в кількості більше, ніж кількість місць для сидіння в транспортному засобі;
- проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території, де проводиться захід. Дистанція між учасниками має становити не менше ніж 1,5 метра;
- діяльність дитячих закладів оздоровлення та відпочинку;
- відвідування установ і закладів соціального захисту, в яких проживають/перебувають громадяни похилого віку, особи з інвалідністю тощо, установ і закладів, що надають соціальні послуги сім'ям/особам у складних життєвих обставинах, крім установ і закладів, які надають соціальні послуги екстрено (кризово);
- перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса страхування витрат, пов'язаних з лікуванням COVID-19, обсервацією;
- закладам охорони здоров'я проведення планових заходів з госпіталізації, крім: планової госпіталізації в регіонах, в яких заповненість ліжок у закладах охорони здоров'я, визначених для госпіталізації пацієнтів з підтвердженим випадком COVID-19, становить менш як 50%. Пацієнти, яким надається медична допомога у зв'язку з проведенням планових заходів з госпіталізації, підлягають обов'язковому тестуванню на COVID-19.
Також Уряд встановив на період карантину зміни у часі роботи органів виконавчої влади, державних органів та органів місцевого самоврядування, центрів надання адміністративних послуг, органів соціального захисту населення та територіальних органів Пенсійного фонду України. Решті суб'єктів господарювання також рекомендовано внести, у разі необхідності, зміни до режимів роботи з початком роботи о 9, 10 чи більш пізній годині. Такі зміни впроваджено та рекомендовано для уникнення концентрації пасажирів у громадському транспорті в ранішню годину.
З 22 червня 2020 посилення протиепідемічних заходів запроваджуються на рівні регіону або інших адміністративно-територіальних одиниць на територіях із значним поширенням COVID-19. Такі заходи запроваджуються на основі рішень Регіональної комісії з питань ТЕБ та НС, за поданням головного державного санітарного лікаря регіону. У зв'язку з цим Уряд скасував деякі заборони, які до цього розповсюджувались на всю територію України:
- скасовується заборона на проведення масових заходів з кількістю учасників більше, ніж 10 осіб. Тепер кількість учасників обмежується у розрахунку 5 кв. метрів на одного учасника;
- скасовуються заборони у роботі закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, закладів розміщення (готелі, хостели), закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури тощо.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 КАС України: «Суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня закінчення такого строку.
Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті».
Положеннями ч. ч.1, 4 ст. 45 КАС України передбачено: «Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасниками судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим кодексом».
В умовах коли дію карантину постановою Кабінету Міністрів України було пом'якшено, аж до зняття заборон на проведення масових заходів з кількістю учасників більше ніж 10 осіб, а запропоновані судом апеляційної інстанції засоби дистанційної участі у судовому засіданні позивач та його представник десять разів відхилили як не прийнятні з причин, які на переконання суду апеляційної інстанції, не є поважними і переконливими - подальше відкладення розгляду справи втратило свій сенс, так як позивач не бажає використовувати наданий час для усунення перешкод щодо участі в судовому засіданні. Тим самим ОСОБА_1 і його представник Гасанов К.І. допускають порушення строків розгляду справи, які встановлені не тільки для суду але й для осіб, що є учасниками судового розгляду. 
Наведене дає суду підстави для висновку про відсутність поважних причин для задоволення клопотання позивача і його представника про відкладення розгляду справи..
Матеріали справи містять достатньо даних, на підставі яких суд має можливість встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 і його представник Гасанова К.І., які сповіщені про час та місце розгляду справи але відмовились від пропозицій суду щодо вибору форми участі в судовому засіданні і віддаленої участі у судовому засіданні. 
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 2 пункту 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 (далі - Положення №96) встановлено, що Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право: отримувати в установленому законодавством порядку від установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених завдань.
Підпунктом 6 пункту 4 наведеного вище Положення передбачено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп.5 п. 6 Положення №96 від 11 лютого 2015).
Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів, серед іншого є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.
Пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 (далі Порядок №295), чинного на час здійснення заходу державного контролю, передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю. 
З копії державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА №260475 від 21 грудня 2004 (т.1 а.с.22) убачається, що земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,09 га., розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1.
Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №112213666 від 30 січня 2018 (т.1 а.с.23) де зазначено. Що садові будинки за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_1.
При цьому, згідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.24, т.2 а.с.15) та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.16) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 22 лютого 2008 за №25520000000005781. Види діяльності позивача за КВЕД: 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.25 - роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 55.20 - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (основний). 
Судом першої інстанції встановлено, що до відповідача надійшов лист Прокуратури Одеської області від 11 травня 2018 № 19-р-18 та інформація яка міститься у вільному доступі, а саме на наступних сайтах: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3ІНФОРМАЦІЯ_4ІНФОРМАЦІЯ_5. З листа прокуратури та роздруківок з сайтів пошуку роботи убачається, що ОСОБА_1 є роботодавцем, та особою, яка у своїй підприємницькій діяльності використовує найману працю.
19 липня 2018 Головним управлінням Держпраці в Одеській області відповідно до вимог Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована Законом України від 08 вересня 2004 №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129, яка ратифікована Законом України від 08 вересня 2004 №1986-IV, ст.259 Кодексу Законів про працю України, ст. 6 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03 листопада 2016 №1728-VІІІ, Постанови Кабінету Міністрів України «Про застереження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 18 грудня 2017 №1104, п.п. 3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 №295 (чинного на час проведення позапланового заходу державного контролю) прийнято наказ №972 «Про проведення інспекційного відвідування». Виконання наказу покладено на головних державних інспекторів відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці в Одеській області: Голінського П. І., Краснян О. Г. та головних інспекторів відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Автутову А. В., Проданову О. І. Також були визначені предмет, строки, спосіб і ціль здійснення позапланового заходу - «ІНФОРМАЦІЯ_6», який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1, - у період з 23 липня 2018 по 03 серпня 2018 (включно), - позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування.
На підставі вказаного наказу Головним управлінням Держпраці в Одеській області 19 липня 2018 за №15/01-29-1657 видано направлення на здійснення інспекційного відвідування «ІНФОРМАЦІЯ_6», який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 щодо додержання законодавства про працю з 23 липня 2018 року по 03 серпня 2018 (включно).
25 липня 2018 головним державним інспектором відділу праці Головного управління Держпраці в Одеській області Голінським П. І., з підстав ненадання для ознайомлення документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об'єктом відвідування копій або витягів, складено акт №ОД597/134/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування.
Вказаний акт позивач отримав 25 липня 2018, що підтверджується його підписом на акті (т.1 а.с. 60-61).
Одночасно (25 липня 2019) з вище наведеними діями, головним державним інспектором відділу праці Головного управління Держпраці в Одеській області Голінським П.І. вручено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вимогу №ОД597/134/НД (т.1 а.с.15-16, 62, 180-181) про надання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.
31 липня 2018 головним державним інспектором відділу праці Головного управління Держпраці в Одеській області Голінським П. І. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ОД597/134/НП (т.1 а.с.13-14, 60-61, 177-179). Серед підстав зазначено, що інспекційне відвідування неможливо провести у зв'язку зі створенням перешкод у діяльності головного державного інспектора праці: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування; ненадання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування: ОСОБА_1 суворо заборонив працівникам представлятися, спілкуватися та надавати будь-які пояснення державним інспекторам.
Акт від 31 липня 2019 направлений позивачу 2 серпня 2019 кур'єрською доставкою з повідомленням про вручення 6770107592158.
Суд апеляційної інстанції відхиляє за необґрунтованістю посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно неможливості Держпраці здійснювати інспекційне відвідування осіб, які мають юридичний статус - «фізичних осіб-підприємців».
Пунктом 1 Порядку здійснення державного контролю додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичним особам (включаючи їх структурні та відокремленні підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю. 
Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Єдиною умовою реалізації права на підприємницьку діяльність і головним етапом легалізації господарської діяльності особи є її державна реєстрація. Саме від моменту державної реєстрації фізична особа набуває дієздатності у сфері підприємницької діяльності і відповідного статусу та має право проводити господарські операції.
Як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем діяльність якого, згідно до КВЕД, серед іншого передбачає - 55.20 - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (основний). 
Цей клас не включає: надання в оренду упорядженого житла для короткострокового проживання із забезпеченням прибирання, заміни постільної білизни, харчуванням і напоями (55.10); надання в оренду будинків, упоряджених або не упоряджених квартир чи апартаментів для постійного проживання зазвичай на місячний або на річний термін (68).
Отже, відносно наведених видів діяльності позивач не є фізичною особою-підприємцем. В цьому випадку ОСОБА_1 - є фізичною особою, яка займається цими видами діяльності без державної реєстрації - легалізації господарської діяльності.
03 серпня 2018 Головним управлінням Держпраці в Одеській області цінним листом (т.1 а.с.68) ОСОБА_1. направлено повідомлення №102 від 01 серпня 2018 про призначення розгляду питання про притягнення до відповідальності 09 серпня 2018 0 9 год. 30 хв. в приміщенні Головного управління Держпраці в Одеській області за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 2.
09 серпня 2019, за відсутності позивача, першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайда М. О. прийнято постанову № ОД597/134/НД/АВ/СПТД про накладення на позивача штрафу у розмірі 372300 грн., за не допуску фахівців Держпраці до перевірки з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий день у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків. 
Твердження позивача про порушення його прав під час розгляду питання про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу за його відсутності та за умови порушення строків сповіщення про час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції визнає помилковими з огляду на наступне.
Згідно до п. 6 Порядку здійснення державного контролю додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 - про розгляд справи уповноважені особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам.
Таким чином, враховуючи те, що рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ОД597/134/НД/АВ/СПТД було прийнято 01 серпня 2018, останнім днем розгляду справи є 16 серпня 2018. 
Судом встановлено, що повідомлення щодо розгляду справи про накладення штрафу датовано 01 серпня 2018 №102, призначеного на 09 серпня 2019, було направлено позивачу рекомендованим повідомленням 03 серпня 2018 (т.1 а.с.68, 187), що відповідає вищевказаним приписам Порядку № 509.
Зазначаючи в апеляційній скарзі про порушення Держпраці порядку направлення повідомлення стосовно розгляду справи не пізніше ніж за п'ять днів до розгляду справи, ОСОБА_1 не вказує у чому воно полягає і коли саме він отримав зазначене вище повідомлення. Посилання позивача на загальні нормативні строки пересилання Укрпоштою відправлень до будь-якої віддаленої точки країни - не спростовують вчасного отримання ним поштового відправлення (в межах Одеської області на відстань до 80 км.).
Згідно п.4 Порядку № 509 справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Відповідно до п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до п. 6 Порядку № 509 і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
Отже ОСОБА_1 був завчасно повідомлений про час та місце розгляду питання стосовно притягнення його до відповідальності.
Суд апеляційної інстанції також ураховує дії позивача, що передували зазначеним вище подіям, які вказують на створення ОСОБА_1 штучних перешкод перевіряючим щодо з'ясування усіх обставин справи та розгляду цього питання: відмова у допуску до перевірки; заборона працівникам надавати будь-які пояснення; відмова від підпису та ознайомлення з складеними процесуальними документами; відмова від отримання будь-яких документів, що стосуються перевірки.
В апеляційній скарзі позивач також, посилаючись на аркуш 10 рішення Одеського окружного суду, вказує на те, що постанова складена відносно подій, які нібито сталися 24 липня 2018 та 30 липня 2018 і робить з цього висновок - предметом доказування по справі є події чи відсутність подій, що мали місце у ці дні, а тому, на його переконання, покази свідка ОСОБА_2., відносно подій, які відбулися у червні-липні 2017 є неналежним доказом, оскільки не стосуються предмету доказування.
Насправді на аркуші 10 рішення (Т. 2 а.с. 253) вказано лише про те, що: «Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що у червні-липні 2017 року через мережу Інтернет домовилась із відповідачем про працевлаштування її в якості покоївки в пансіонаті «ІНФОРМАЦІЯ_6» в АДРЕСА_1 та працювала там без оформлення письмового трудового договору близько місяця».
Отже висновки позивача про те, що предметом доказування по справі є події чи відсутність подій, що мали місце 24 липня 2018 та 30 липня 2018 - є надуманими і такими, що не відповідають матеріалам справи та викладеному у судовому рішенні.
Суд попередньої інстанції у своєму рішенні зазначив, що відповідачем на підтвердження виходу його посадових осіб для здійснення інспекційного відвідування пансіонату (бази відпочинку) «ІНФОРМАЦІЯ_6», розташованого на земельній ділянці, що належить позивачу. На підтвердження відповідачем надано до суду матеріали фото фіксації з вказаної ділянки та приміщень, розташованих на ній.
Колегія суду апеляційної інстанції погоджується з високому суду першої інстанції де йдеться про спростування посилань позивача на незаконність здійснення фото фіксації, оскільки відповідно до пп.6 п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.
Допитаним у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_3, Одеський окружний адміністративний суд надав належну правову оцінку, як таким, які не спростовують встановлених обставин справи, а навпаки підтверджують факт встановленого під час інспекційного відвідування довгострокового, постійного ведення господарської діяльності задля отримання прибутку. Одночасно вказані свідки заперечували навіть очевидне - те, що ОСОБА_1 ніколи не поширював рекламу пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_6» та що про такий заклад їм нічого не відомо. На залучених до матеріалів перевірки та до матеріалів справи фотографіях зафіксовані люди у форменому одязі, характерному для працівників закладів харчування. Також на фотографіях зображені чоловіки та жінки, причини присутності і проживання яких, окрім зображених на них свідків (т.1 а.с.200-201), суду не пояснено.
Разом з тим, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила факт працевлаштування і виконання роботи покоївки в пансіонаті «ІНФОРМАЦІЯ_6» в АДРЕСА_1 без оформлення письмового трудового договору. Також вона зазначила про те, що окрім неї у пансіонаті також працювало близько 20 осіб, в тому числі люди з Молдови. З її пояснень також стало відомо, що у пансіонат приїжджали відпочиваючі з Білорусії. Позивач та його дружина її обманули, вигнали не виплативши їй заробітної плати за відпрацьований час, через що написала заяву в прокуратуру.
На підтвердження наявності найманих працівників у позивача Держпраці до суду надано матеріали фото фіксації (т.1 а.с.76-81, 197-202), з яких вбачається, що на території подвір'я та у приміщеннях будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, наявні об'єкти інтер'єру, характерні для закладів харчування та відпочинку, зокрема барна стійка, численні столи зі стільцями та диванами. 
Суд апеляційної інстанції погоджується і визнає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем жодним чином не спростовано, що вказані матеріали фото фіксації не стосуються належного йому нерухомого майна.
Крім того, факт використання наведеного вище нерухомого майна в господарській діяльності ОСОБА_1 підтверджують і роздруковані оголошення з веб-сайтів www.more.ks.ua (т.1 а.с.73, 173), moemore.com.ua (т.1 а.с.74), hotels24.ua (т.1 а.с.75) та www.restodessa.com (т.1 а.с.172), щодо вартості оренди номерів у пансіонаті «ІНФОРМАЦІЯ_6», який розташований в АДРЕСА_1. Оголошення про оренду номерів пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_6» наявні на також на веб-сайтах за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_7.
Спираючись на вище викладені докази суд апеляційної інстанції визнає правильним висновок суду першої інстанції, що незважаючи на відсутність офіційної реєстрації пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_6», як закладу, що надає оплатні послуги відпочиваючим, враховуючи наявність неспростованих доказів існування такого закладу на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності позивачу та те, що нерухоме майно на вказаній земельній ділянці теж йому належить, суд вважає необґрунтованими посилання ФОП ОСОБА_1 на те, що пансіонат (база відпочинку) «ІНФОРМАЦІЯ_6» не існує та йому не належить.
Ствердження відповідача на наявність у позивача найманих працівників з якими не оформлено трудових відносин обґрунтовані та підтверджуються фотоматеріалами, матеріалами з сайтів мережі Інтернет, показами свідків. 
Суд попередньої інстанції правильно визначився з нормативно правовою базою, що врегульовує порядок накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 № 509.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з викладеним в апеляційній сказі судженням про нечинність, на час проведення Держпраці перевірки пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_6», затвердженого 26 квітня 2017 постановою Кабінету Міністрів України № 295 Порядку здійснення державного контролю додержання законодавства про працю.
Як стверджує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наведена вище постанова Кабінету Міністрів України, як і Порядок, були скасовані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019. Позивач наводить номер справи 826/8917/17 та зазначає, що це рішення суду набрало законної сили 14 травня 2019.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що згідно до досліджених матеріалів справи перевірка Держпраці відбулася 25 липня 2018. 31 липня 2018 було складено акт перевірки, а 9 серпня 2018 відповідачем було прийнято постанову щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу за не допуск до проведення перевірки.
Відтак, на час проведення перевірки, затверджений 26 квітня 2017 постановою Кабінету Міністрів України № 295 Порядок здійснення державного контролю додержання законодавства про працю, був чинним і породжував для сторін у справі юридичні наслідки.
Підсумовуючи все вище викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана їм правова оцінка.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні ОСОБА_1 фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.
Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача перший заступник начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайда Микола Олександрович про визнання протиправною та скасування постанови - без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 09 листопада 2020.

Суддя-доповідач:

Судді: