ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8020/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» звернулася з позовом, в якому просить:
-          визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. щодо винесення ним постанови про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020 у межах виконавчого провадження №61492744;
-          визнати неправомірною постанову про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О. у межах виконавчого провадження № 61492744;
-          зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який здійснює заходи примусового виконання рішення у межах виконавчого провадження № 61492744, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020, винесену державним виконавцем Савкою Л.О. у межах виконавчого провадження №61492744.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого рішення про стягнення виконавчого збору, оскільки всупереч ст.ст. 27, 40 та 51 Закону України «Про виконавче провадження» державними виконавцем помилково і передчасно розраховано судовий збір з суми боргу, а не з суми, яку було фактично стягнуто. Окрім того, позивач вказує, що не є позичальником банку, а є лише майновим поручителем-іпотекодавцем, який передав своє майно в якості забезпечення виконання зобов`язань іншої сторони.
Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачем зазначено про помилковість наведених у позовній заяві мотивів щодо неправомірності оскаржуваної постанови у зв`язку зі зміною правового регулювання питання стягнення виконавчого збору. Наголошено на правомірності винесення виконавцем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки такий збір стягується незалежно від фактичного виконання рішення виконавцем.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки є фактичне виконання виконавчого документа шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про іпотеку», які в даному податку відповідачем вчинено не було. Вказує, що позивач є лише майновим поручителем-іпотекодавцем, який передає своє майно в якості забезпечення виконання зобов`язань іншої сторони, тобто позивач не є боржником за основним зобов`язанням.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання рішення Господарського суду м. Києві від 23.05.2019 у справі № 910/9245/17, яке набрало законної сили - 09.07.2019, Господарським судом міста Києва 21.01.2020 видано наказ про примусове виконання рішення, згідно якого :
В рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» за кредитним доктором №12/09/3 від 23.02.2009 з додатковими угодами до нього, а саме: від 10.12.2009, від 29.03.2010, від 09.04.2010, від 11.06.2010, від 07.06.2012, від 31.10.2012, від 28.11.2012, від 26.02.2014, від 01.12.2014, від 23.12.2014, від 26.02.2015, від 12.03.2015 перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості 93250821,92 грн, і яких: заборгованість за кредитом - 85000000 грн; заборгованість за процентами - 8250821,92 грн; звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.03.2010 укладений між Національним банком України та ТОВ «ПРОДКОНТРАКТ» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №642 на наступне майно: нерухоме майно, яке (знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, місто Сарни, вулиця Матросова, будинок 2 та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, місто Сарни, вулиця Матросова, будинок 2, а саме:
-          Будівля холодильника, зазначена літ. «А-2», стіни - цегла, загальною площею 993,9 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеною 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 85-628 в книзі 1;
-          М`ясожировий корпус, зазначений літ. «А-1», стіна - цегла, загальною площею 220,6 кв.м, реєстраційній ний номер 1324117. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі віл 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 116-690 в книзі 1;
-          Ковбасний цех, зазначений літ. «А*-1», стіни - цегла, загальною площею 627.9 кв.м., загальна площа збільшена на 142.0 кв.м. згідно рішення виконкому Сарненської міської ради №900 від 16.11.2005, реєстраційний номер -1426412. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-пролажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01 липня 2003 року між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 113-625 в книзі 1;
-          Цех витопки жиру, зазначений літ. «А*-2», стіни - цегла, загальною площею 132,7 кв.м., реєстраційний номер 1323184.  Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-пролажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 115-687 в книзі 1;
-          Контора, зазначений літ. «В-1», стіни - цегла, загальною площею 170,0 кв.м., реєстраційний номер 1323910. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-пролажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 115-689 н книзі 1;
-          Прохідна, зазначений літ. «Г-1», стіни - цегла, загальною площею 27,0 кв.м., реєстраційний номер 1325339. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-пролажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАГ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 117-693 в книзі 1;
-          Лабораторія, означений літ. «Ж-1», стіни - цегла, загальною площею 116,2 кв.м., реєстраційний номер 1326077. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-пролажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 118-696 в книзі 1;
-          Котельня, зазначений літ. «З-1», стіни - цегла, загальною площею 352,7 кв.м., реєстраційний номер 1325600. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 117-694 в книзі 1;
-          Гаражі, зазначений літ. «Д-1», стіни - цегла, загальною площею 38,1 кв.м., реєстраційний номер 1324390. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 116-691 в книзі 1;
-          Компресорний цех, зазначений літ. «Е-1», стіни - цегла, загальною площею 1148,8 кв.м., реєстраційний номер 1325191. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 116-692 в книзі 1;
-          Мясожировий цех, зазначений літ. «К-2», стіни-цегла, загальною площею 345,1 кв.м., реєстраційний номер 1426993. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 114-626 в книзі 1;
-          Трансформаторна підстанція, зазначений літ. «М-1», стіни-цегла, загальною площею 35,6 кв.м., реєстраційний номер 1325852. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 117-695 в книзі 1;
-          Склад для кісток, зазначений літ. «Н-1», стіни-цегла, загальною площею 327,2 кв.м., реєстраційний номер 1326374. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 118-698 в книзі;
-          Склад металу, зазначений літ. «О-2», стіни-цегла, загальною площею 97,2 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 115-688 в книзі 1;
-          Вагова будка, зазначений літ. «Л-1», стіни-цегла, загальною площею 20.6 кв.м., реєстраційний номер 1326208. Предмет іпотеки належить іпотеколавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості та обладнання, укладеного 01.07.2003 між ВАТ «Сарненський м`ясокомбінат» та ТОВ «Продконтракт», акт прийому-передачі від 01.07.2003 та зареєстрованого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 02.07.2003, номер запису 118-697 в книзі 1;
-          Земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: м.Сарни, вул.Матросова, 2, цільове призначення - обслуговування виробничих приміщень, площею 1,8313 га, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №000046, виданого Сарненським районним відділом земельних ресурсів 14.01.2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі кадастровий номер №5625410100:01:028:0008
шляхом продажу предмету іпотеки па прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У вказаному наказі стягувачем зазначено - Національний банк України, боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Продконтракт».
02.03.2020 на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява представника Національного банку України вих. №63-0005/9899 від 25.02.2020 про примусове виконання рішення суду та наказ в справі №910/9245/17, виданий 23.01.2020 Господарським судом м.Києва.
10.03.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №61492744, постанову про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.03.2020 та постанову про арешт майна боржника.
В рамках виконавчого провадження №61492744 державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій щодо виявлення майна боржника для належного виконання рішення суду.
Не погоджуючись з постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020 №61492744, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404, у редакції на момент винесення оспорюваної постанови).
Згідно із ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати   декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.
Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №61492744 від 10.03.2020 позивачем у добровільному порядку не було виконано наказ №910/9245/17 від 23.01.2020.
Суд першої інстанції вірно вказав, що посилання позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості є необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Крім того, 10.03.2020 державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій щодо виявлення майна боржника для належного виконання рішення суду, зокрема, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; винесено постанову про арешт коштів боржника яку направлено для виконання до банківських установ та сторонам до відома.
При цьому, частина друга статті 27 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом замінено словами підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Тобто, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.
При цьому оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена 10.03.2020.
Правова позиція щодо застосування статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України від 03.07.2018 №2475 викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 420/1373/19, від 20.11.2019  у справі №480/1558/19.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання представника позивача на те, що він не є позичальником банку не беруться до уваги, оскільки дане питання вирішено в рішенні Господарського суду міста Києва, на підставі якого виданий виконавчий документ - наказ на примусове виконання рішення у справі № 910/9245/17. 
У разі незгоди позивача з обов`язком щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на користь Національного банку України він не позбавлений можливості оскаржити рішення Господарського суду м.Києва.
Колегія суддів дійшла до висновку щодо необгрунтованості доводів апелянта про те, що обов`язковою умовою стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження є саме фактичне примусове стягнення суми коштів, оскільки позивач посилається на правові норми Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року №2475-VIII (далі - Закон №2475-VIII).
З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на дату відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу у державного виконавця не було підстав не зазначати про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим документом.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Л.О. діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому постанова про стягнення виконавчого збору від 10.03.2020 у межах виконавчого провадження №61492744 є правомірною та не підлягає скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 640/16620/19.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 22.10.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна