Ухвала
 
22 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 154/892/19
провадження № 61-15186ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2018 року № 11 в частині зняття його з квартирного обліку із загальної та позачергової черг; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити його на квартирному обліку в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла, з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14 вересня 2018 року, із залишенням на квартирному обліку в загальній черзі з 26 вересня 1992 року та в черзі на позачергове отримання житла з 20 червня 2000 року.
 
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 січня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2018 року № 11 в частині зняття підполковника у відставці ОСОБА_1 , з квартирного обліку із загальної та позачергової черг. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити підполковника у відставці ОСОБА_1 на квартирному обліку в списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14 вересня 2018 року, із залишенням ОСОБА_1 на квартирному обліку в загальній черзі з 26 вересня 1992 року та в черзі на позачергове отримання житла з 20 червня 2000 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 січня 2019 року – залишено без змін.
 
15 жовтня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Військова частина НОМЕР_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Військова частина НОМЕР_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, посилаючись на те, що про оскаржувану постанову апеляційного суду Військовій частині НОМЕР_1 стало відомо 27 грудня 2019 року. 03 січня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року. Однак у зв`язку з ненадходженням до Військової частини НОМЕР_1 коштів для слати судового збору судовий збір не було сплачено. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 24 січня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху і надано десятиденний строк для усунення її недоліків, а саме – для оплати скарги судовим збором. Військова частина не змогла виконати вимог вказаної ухвали, у зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року касаційну скаргу визнано неподаною і повернуто заявнику. Війська частина НОМЕР_1 не змогла сплатити судовий збір з незалежних від неї причин, через відсутність коштів, тому вказана обставина є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень і є підставою для його поновлення.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
За змістом наведених правових норм касаційний суд може поновити строк на касаційне оскарження згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 24 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року залишено без руху, надано заявнику строк до 24 лютого 2020 року для усунення недоліків касаційної скарги, а саме –заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 073,60 грн. Крім того, заявнику було роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року визнано неподаною і повернуто заявнику у зв`язку з неусуненням в установлений судом строк недоліків касаційної скарги.
 
Органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
 
Обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації державною установою права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
 
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
 
У ситуації з пропуском строків державними органами (установами, закладами) поважною причиною пропуску строку не може бути необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
 
Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).
 
У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Отже, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           В. А. Стрільчук