ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 664/652/19 Головуючий в І інстанції Яценко О.М.
Номер провадження 22-ц/819/1459/2020 Доповідач Полікарпова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.	
суддів	Воронцової Л.П.	
  	Ігнатенко П.Я.	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Яценка О.М. від 12 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Олешківської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,
встановив:
       У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , визначення місця проживання дітей та стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на дітей.
В обґрунтування позову зазначила, що 03 листопада 2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано в Дніпровському відділі РАЦС Херсонського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 814. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що подальше подружнє життя, ведення спільного господарства та сумісне проживання є неможливим.
Просила визначити місце проживання дітей за своїм фактичним місцем проживання, за адресою:  АДРЕСА_1 , оскільки зазначене буде відповідати інтересам дітей.
Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Посилалася на те, що діти перебувають на її повному утриманні, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на їх утримання. 
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2020 року позов задоволено частково. 
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 листопада 2007 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 814, розірвано.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено її чинне прізвище « ОСОБА_5 ».
Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення дати початку стягнення аліментів, а саме з 29 травня 2020 року, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати судове рішення у вказаній частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що допомогу на утримання дітей відповідач перестав їй надавати задовго до подання позову, саме тому вона і змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача аліменти, починаючи з дня подачі позову, тобто з 12.03.2019 року. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти стягнення аліментів з дня подання позову. Вважає, що посилання суду на ту обставину, що сторони почали окремо проживати з 29.05.2020 року та підтвердили це у суді, немає значення для стягнення аліментів, оскільки сам по собі факт окремого проживання між нею та відповідачем не впливає на обов`язок батька по утриманню дітей.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мурашкін А.В., який діє від імені ОСОБА_2 вказує, що до 29 травня 2020 року сторони проживали спільно. Таким чином діти у період з моменту звернення до суду з позовом та до 29 травня 2020 року знаходилися на спільному утриманні батьків. Дані обставини позивачкою у судовому засіданні не спростовувалися. Крім того, твердження позивачки, що відповідач не надавав допомогу на утримання дітей не відповідає дійсності, що також не було встановлено в ході судового розгляду. Безпосередньо у судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей саме з дня окремого проживання сторін. Звертає також увагу апеляційного суду на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить визначити місцем проживання дітей з нею за адресою, за якою вона до 29 травня 2020 року не проживала.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Рішення суду оскаржується лише в частині вирішення питання визначення дати початку стягнення аліментів, отже, відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України, законність рішення суду, постановленого в іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Визначаючи дату стягнення аліментів з першого дня окремого проживання сторін, суд першої інстанції виходив з того, що діти на момент звернення ОСОБА_1 до суду із позовом, тобто з 12 березня 2019 року та до 29 травня 2020 року знаходилися на спільному утриманні батьків, що підтверджено сторонами у судовому засіданні.
Колегія суддів не може повністю погодитися із зазначеним висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року (а.с.6).
Оскаржуваним рішенням шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду в цій частині не оскаржено.
Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).
Згідно довідки Виноградівської сільської ради від 12.02.2019 року №372 ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 та дітьми за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9).
Конституцією України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За положеннями ч.1 ст.191 СК України  аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 починаючи з 29 травня 2020 року (з дня, коли сторони почали окреме проживання)не відповідає обставинам справи та вимогам вищевикладеного законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали спільно на момент подання позовної заяви. Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на відсутність матеріальної допомоги батька у вихованні дітей.
Відповідачем належними та допустимими доказами вказані обставини не спростовані.
За таких обставин, а також зважаючи на чітко визначений ст. 191 СК України момент початку стягнення аліментів при їх присудженні за рішенням суду, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в оскаржуваній частині, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 12 березня 2019 року.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, рішення суду в оскаржуваній частині не можна вважати обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381,382, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2020 року в частині визначення дати початку стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 29 травня 2020 року змінити. 
Визначити дату початку стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 12 березня 2019 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко