Справа № 754/8053/20	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Броновицька О.В.	
Провадження №  33/824/3362/2020	 	 	 	     Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
16 жовтня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Редевич О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови суду,09.06.2020 року в 02 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем Mazda3 д/ зНОМЕР_1 по вул. Драйзера,1-А в м. Києві, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що працівником поліції не було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу. Вважає пояснення свідків заздалегідь підготовленими, а тому вони не можуть бути належними доказами. Зазначає, що пройти огляд в закладі охорони здоров`я працівниками поліції йому запропоновано не було. Також вважає, що будь-яких ознак наркотичного сп`яніння він не мав. 
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,  виходячи з наступного.
 
За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про притягнення         ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставними.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 541566 від 09.06.2020 року,згідно якого 09.06.2020 року в 02 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем Mazda3 д/ зНОМЕР_1 по вул. Драйзера,1-А в м. Києві, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3); розпискою від 9.06.2020 року (а.с. 4); рапортом працівника поліції (а.с. 5); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9.06.2020 року (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 7).
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як  відмова  особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив обставини і факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зазначивши, що не погодився з діями працівників поліції і вважав, що немає необхідності проходити зазначений огляд.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стосовно того, що працівником поліції не було повідомлено його про причину зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що пройти огляд в закладі охорони здоров`я працівниками поліції йому запропоновано не було, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення цих ознак за допомогою спеціального обладнання чи приладів законодавством не передбачено.
 
  Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
 
Враховуючи наведене, порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, згідно положень ст.266 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
 
Посилання на те, що пояснення свідків є заздалегідь підготовленими, а тому вони не можуть бути належними доказами, є також необґрунтованими, оскільки з письмовими поясненнями свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ознайомилися, заперечень до викладеного в них не мали, про що засвідчили особистими підписами.
Крім того, наявність чи відсутність у ОСОБА_1 стану будь-якого сп`яніння не впливає на факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять, ОСОБА_1 та його захисником не надані, зауваження ОСОБА_1 у протоколі  відсутні.
Що стосується декриміналізації ст. 130 КУпроАП слід зазначити, що на час розгляду справи Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року, що набрав чинності 01.07.2020 року, стаття 130 КУпАП була викладена у новій редакції, яка не передбачає відповідальності водіїв транспортних засобів та інших осіб за зазначені вище діяння.
Однак, підпунктом 171 пункту 2 цього ж Закону встановлена кримінальна відповідальність (ст. 286-1 КК України) вказаних суб`єктів за вчинення діяння, яке складало об`єктивну сторону ст. 130 КУпАП в редакції до 01.07.2020 року.
Враховуючи, що згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, то діяння, вчинене ОСОБА_1 до набрання вказаним Законом чинності, не є кримінально караним.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову суддіДеснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
           Суддя                                                                                                 А.М. Дрига