КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/13749/2020                                        

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
26 листопада 2020 року                                                            м. Київ                                                                                                                                            Справа 753/20018/19
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача                              Ящук Т.І.,
суддів                                                                        Немировської О.В., Чобіток А.О.,
за участю секретаря судового засідання               Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 ,  на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Колесника О.М.,
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, призначених судом,  та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, призначених судом,
встановив:
 
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. 
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 08.08.2015 року між сторонами було укладено шлюб, від якого мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2017 року шлюб між ними було розірвано. Також рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8.09.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця до його повноліття. Однак відповідач не виконує вказане рішення суду, не сплачує кошти на утримання дитини. Крім того, на сьогоднішній день значно збільшився мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач щомісяця витрачає на дитину до 10 000 грн., сплачуючи відвідування дитячого садочку, послуги лікарів, покупку іграшок, одягу, взуття. Тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина позивача з 1000 грн. щомісяця до 5 000 грн. щомісяця, оскільки відповідач, працюючи на посаді директора ТОВ «ТД Охоронні системи», має можливість в такому розмірі утримувати власну дитину.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, призначених судом, на утримання малолітньої дитини.
Зустрічний позов обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_1 дійсно працює директором ТОВ «ТД Охоронні системи», отримуючи заробітну плату 3381 грн. щомісяця. Він сумлінно виконує рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2016 року і сплачує 1000 грн. щомісяця на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, також щомісяця він сплачує 1100 грн. ОСОБА_4 на утримання їх спільного сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому після всіх виплат відповідачу залишається для власного існування лише 1281 грн. на місяць. Даної суми не вистачає відповідачу навіть на забезпечення придбання мінімального споживчого кошику. Тому просить зменшити розмір призначених судом аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з 1000 грн. щомісяця на 850 грн. щомісяця, що є логічним, обґрунтованим та справедливим.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року первісний позов задоволено частково. 
Збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2016 року на користь  ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини: сина -  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. щомісяця до 3500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2019 року і до досягнення ним повноліття. В задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000 грн. витрат на правничу допомогу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині часткового задоволення первісного позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Вказує, що суд першої інстанції не врахував жоден із доводів відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , зокрема щодо його матеріального стану, неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, що був встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 р. по справі №753/10944/16, наявності у ОСОБА_1 на утриманні ще однієї дитини - ОСОБА_6 .
Стверджує, що ухвалюючи рішення, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог, присудивши до стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 3500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2019 p., оскільки така вимога ОСОБА_3 не заявлялась. Вказує, що аліменти у збільшеному розмірі стягуються з моменту набранням рішення суду законної сили, що і просила позивач. Крім того, суд безпідставно та без будь-якого їх обґрунтування стягнув зі ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.
Звертає увагу на те, що на даний час ОСОБА_1 сплачує аліменти, розмір яких перевищує мінімально рекомендований розмір аліментів на одну дитину.  Під час визначення розміру аліментів у 2016 році судом були взяті до уваги усі обставини, передбачені ст. 182 СК України. Судом не було встановлено обставин, які б доводили необхідність зміни визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва 08 вересня 2016 року аліментних зобов`язань ОСОБА_1 . Збільшивши розмір аліментів з підстав, вказаних у рішенні, суд фактично змінив рішення Дарницького районного суду м. Києва 08 вересня 2016 року, не маючи для цього будь-яких підстав.
Вказує, що визначений судом розмір аліментів у сумі 3500 гри. не є розумним і справедливим, а відповідач не має об`єктивної можливості надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, аніж той, який був визначений рішенням Дарницького районного суду від 08 вересня 2016 року. Правильно встановивши той факт, що надані позивачем докази здійснених нею оплат відносяться до додаткових витрат і не мають жодного стосунку до аліментів, суд в той самий час не встановив наявність передбачених СК України підстав для збільшення розміру аліментів, а під час встановлення проігнорував доводи ОСОБА_1 щодо того, що більший розмір аліментів, ніж той, який був встановлений раніше, є для нього надмірним. Суд не вказав, які доходи ОСОБА_1 , окрім заробітної плати, враховані ним при визначенні розміру аліментів у більшому розмірі, тоді як під час розгляду справи наявності будь-яких інших доходів встановлено не було.
При цьому, сама позивач приховала від суду істотну зміну власного майнового стану - наявності відповідного джерела доходів для придбання нерухомості - квартири. 
Звертає увагу на те, що суд самостійно вирішив те, що позивач не просила, зокрема, що аліменти стягуються у розмірі «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а початком їх стягнення протиправно вказав дату підписання позовної заяви - 15 жовтня 2019 року, а не момент набрання рішенням законної сили, тим самим судом порушивши ч. 2 ст. 264 ЦПК України.
Вказує, що зазначивши в рішенні про те, що аліменти зі ОСОБА_1 стягуються в розмірі, не менше 50% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку, суд першої інстанції залишив поза увагою, що зазначення того, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку має місце лише у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробіткуплатника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.            
Позивач ОСОБА_3  відзиву на апеляційну скаргу не подавала. 
 
В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідач  також пояснив, що він згоден та спроможний платити на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в сумі 2500 грн. щомісяця, яка є  достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Представник відповідача підтримав пояснення відповідача щодо визнання позову на суму 2500 грн.   
Позивач або її представник в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши відповідача та його представника, що з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 08.09.2016 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1167 грн. до 1859 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 929 грн. 50 коп. на одну дитину, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, наявність у нього на утриманні ще одної дитини, матеріального і сімейного стану позивача, віку дитини, суд вважав за необхідне збільшити розмір призначених аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 з 1000 грн. щомісяця до 3500 грн. щомісяця. Зазначений розмір аліментів забезпечить необхідний рівень для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, а в задоволенні решти суми - суд дійшов висновку про відмову, оскільки обґрунтування позовних вимог позивача про те, що вона сплачує певні грошові кошти за відвідування сином дитячого садочку, за його лікування та дозвілля, відноситься до стягнення додаткових витрат на утримання дитини на підставі ст.185 СК України.
Відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір вже призначених аліментів, які просить зменшити ОСОБА_1 з 1000 грн. до 850 грн., є меншою сумою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто є вимогою, яка суперечить спеціальній нормі права ч.2 ст. 182 СК України.   
Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині вирішення зустрічних позовних вимог про зменшення розміру аліментів не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається. 
З висновками суду  про наявність підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру позовних вимог колегія суддів повністю погодитись не може, враховуючи наступне.  
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2015 року між сторонами було укладено шлюб (т.1 а.с.6, зворот). 
Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3  (т.1 а.с.7). 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.8). 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця до його повноліття (т.1 а.с.9-10). 
Син сторін ОСОБА_6  проживає разом з матір`ю, яка утримує і забезпечує його фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток (т.1 а.с.11-32).
З матеріалів справи встановлено, що відповідач  ОСОБА_1  має на утриманні сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.103).
Відповідно до довідки ТОВ «ТД Охоронні системи» від 20.11.2019 року відповідач ОСОБА_1 з 01.11.2016 року працює в цьому товаристві на посаді директора та за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року отримав дохід в сумі 42 000 грн. (т.1 а.с. 54). 
 
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість збільшення раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Однак, збільшуючи розмір аліментів, визначених за рішенням суду від 08.09.2016 року з 1000 грн. до 3500 грн., суд першої інстанції не врахував вищезазначені вимоги закону, не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів покращення матеріального стану відповідача та його спроможності сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно. 
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн. до 5000 грн. щомісячно, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача та збільшення  мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Встановлено, що станом на 20 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_1 працював  в ТОВ «ТД Охоронні системи» на посаді директора та за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року отримав дохід в сумі 42 000 грн., тобто 4200 грн. на місяць. (т.1 а.с. 54, 86).  
З рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2016 року вбачається, що визначаючи розмір аліментів до стягнення в сумі 1000 грн., суд першої інстанції врахував довідку про заробітну плату ТОВ «Торговий дім Охоронні системи»  від 01.08.2016 року, відповідно до якої відповідач працював на посаді директора та в період з січня 2016 року по червень 2016 року йому нараховано заробітну плату в сумі 12 000 грн. 
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, в матеріалах відсутні докази покращення майнового стану платника аліментів після постановлення судом рішення від 08.09.2016 року про їх стягнення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
 
Суд першої інстанції  не встановивши обставин, що передбачені ст. 192 СК України як підстава для збільшення розміру аліментів, належним чином не перевірив доводи позивача щодо  покращення майнового стану платника аліментів, а також погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів, збільшив розмір аліментів до 3500 грн., пославшись фактично лише на збільшення встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, суд першої інстанції ухвалив рішення не у відповідності до заявлених позовних вимог, оскільки позивач просила стягувати тверду грошову суму, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, а не «не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
При цьому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вказівка у судовому рішенні про те, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,  має місцелише у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу ( заробітку)платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі
Також судом була помилково застосована ч. 1 ст. 191 СК України, якою визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, оскільки зазначеною нормою встановлено час, з якого присуджуються аліменти за рішенням суду.  При цьому статтею 192 СК України, що встановлює порядок зміни розміру аліментів, зазначених положень не передбачено. 
В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 судам роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.
Разом з тим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 частково визнав позовні вимоги та погодився сплачувати  аліменти  на утримання  дитини ОСОБА_6  в розмірі 2500 грн. щомісяця.  
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи те, що заробіток (дохід) відповідача достатній для сплати мінімального рекомендованого розміру аліментів, встановленого ч.2 ст.182 СК України, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд апеляційної інстанції приймає до уваги визнання відповідачем  позову щодо збільшення розміру аліментів до 2500 грн. 
Враховуючи положення ч.2 ст.182 СК України, у зв`язку з визнанням відповідачем розміру аліментів, що підлягають стягненню, на суму 2500 грн. щомісяця, суд апеляційної інстанції дійшов  висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_1 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. щомісяця до 2500 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття.
 
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір (угода) про надання правової допомоги №17092019 від 17 вересня 2019 року; додаткову угоду до договору (угоди) від 17 вересня 2019 року; акт здачі-приймання наданих послуг від 07 липня 2020 року, довідку про отримання від ОСОБА_3 3000 грн. в рахунок сплати гонорару (т.1 а.с. 205-208).
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем під час розгляду справи у першої інстанції, пропорційно до суми задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати у  доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року - змінити в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню зі ОСОБА_1 , та в частині розподілу витрат на правову допомогу, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
Збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_1 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. щомісяця до 2500 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.
В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року - залишити без змін.
 
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Суддя - доповідач:                                                               Ящук Т.І.
 
Судді:                                                                                   Немировська О.В.
 
Чобіток А.О.