Дата документу 06.10.2020 Справа № 334/7954/13-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7954/13-ц        Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/3076/20        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Онищенка Е.А.
при секретарі: Семенчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У липні 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заяви зазначали, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором за № МL-008/403/2007 від 30.10.2007 року в розмірі 1782893,42 грн. та за кредитним договором № МL-008/150/2008 від 15.04.2008 року в розмірі 3780493,83 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 3441 грн. 
На підставі вищезазначеного рішення, 22 червня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 334/7954/13-ц, який перебував на виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі. Згідно відповіді з Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі від 08 червня 2020 року № 40188, виконавче провадження № 52533906 на підставі виконавчого листа № 334/7954/13-ц про стягнення заборгованості було повернене стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Проте, станом на дату подання заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не отримувало вказаної постанови з оригіналом виконавчого листа, внаслідок чого було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Заявник зазначав, що на даний час, виконавчий документ на виконанні у жодному відділі державної виконавчої служби не перебуває, заборгованість перед стягувачем не сплачена, рішення не виконано. 
Посилаючись на вищезазначене, та те, що виконавчий лист, який був виданий 22 червня 2016 року, є втраченим і встановити його місцезнаходження не вбачається можливим, ТОВ «ОТП Фактроинг Україна» просило суд видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 334/7954/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором на боржника ОСОБА_1 та поновити строк для його пред`явлення до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено доказів дійсної втрати стягувачем оригіналу виконавчого листа та не надано доказів не підтвердження поважності причин пропуску строку пред`явлення його до виконання.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі № 334/7954/13-ц.
В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг України» посилається на те, що відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, суд першої інстанції позбавив стягувача можливості стягнення заборгованості, допустив невиконання судового рішення. Зазначають, що не отримували виконавчий документ та постанову від 22 липня 2017 року про повернення виконавчого документу. Зазначене виключає можливість повторно пред`явити лист до виконання. Крім того, зазначають, що Дніпровським ВДВС не надано доказів направлення постанови на адресу стягувача. Також, у відповіді Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі зазначено саме про повернення виконавчого документу стягувачу, а отже висновок суду щодо ненадання заявником доказів на підтвердження відсутності виконавчого листа на виконанні є безпідставним. ТОВ «ОТП Факторинг України» в апеляційній скарзі посилається на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої невиконання остаточного рішення суду є порушенням «права на суд». 
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Від представника ТОВ «ОТП Факторинг України» 05 жовтня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (т. 2 а.с. 61-62). 
Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (т. 2 а.с. 55, 60), до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулась до апеляційного суду із відміткою «адресат відмовився» (т. 2 а.с. 58). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
За таких обставин, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитом № ML-008/150/2008 від 15 квітня 2008 року в розмірі 236487,78 доларів США, що еквівалентно 1890246,83 грн.) за офіційним курсом НБУ та 6899400,94 грн., що разом складає 8789647,77 грн. Стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № ML-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 111528,39 доларів США, що еквівалентно 891446,42 за офіційним курсом НБУ та 3093061,60 грн., що разом складає 3984508,02 грн., а також судовий збір в сумі 3441,00 грн.
Згідно відомостей, що містяться в матеріалах цивільної справи, 04 квітня 2014 року на адресу банку рекомендованою кореспонденцією було направлено рішення суду та 6 виконавчих листів, які 10 квітня 2014 року було отримано секретарем ОСОБА_3 (а.с. 102, 103).
Виконавчі листи були пред`явлені стягувачем до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, було відкрито виконавчі провадження за вищевказаними виконавчими листами ВП № 45310738, 45310349 та 45310608, 453107502.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2014 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року скасовано (т. 1 а.с. 118). 
Листом ГУЮ у Запорізькій області УДВС відділу примусового виконання рішень, на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено оригінали виконавчих листів та постанови про закінчення виконавчих проваджень (т. 1 а.с. 122-137).
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML-008/150/2008 від 15 квітня 2008 року в розмірі 236487,78 доларів США, що еквівалентно 1890246,83 грн. за офіційним курсом НБУ та 6899400,94 грн. що разом складає 8789647,77 грн. Стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 111528,39 доларів США, що еквівалентно 891446,42 грн. за офіційним курсом НБУ та 3093061,60 грн., що разом складає 3984508,02 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн. (т. 1 а.с.183-185). 
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції було змінене. Зменшено розмір стягнутої пені з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року з 3093061,60 грн. до 891447 грн. Зазначено, що остаточна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року – 1782893,42 грн. замість 3780493,83 грн.; за договором № МL-008/150/200 від 15 квітня 2008 року стягненню підлягає 3780493,83 грн. замість 8789647,77 грн. В решті рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 254-259).
22 червня 2016 року на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено копію рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року, копію рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року та виконавчий лист (т. 1 а.с. 271).

Виконавчий лист № 334/7954/13-ц перебував на виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі.
З копії постанови старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 22 лютого 2017 року, вбачається, що виконавчий лист № 334/7954/123ц, виданий 22 червня 2016 року, постановлено повернути стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки за боржником зареєстровано майно, на яке не можливо звернути стягнення та відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення. У постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 22 лютого 2020 року (т. 2 а.с. 19).
06 червня 2018 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області направлено інформаційний запит, в якому стягувачем зазначено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, 22 лютого 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначено, що станом на 06 червня 2018 року стягував оригінал виконавчого листа та постанови про в повернення виконавчого документа не отримував (т. 2 а.с. 12). 
Аналогічні запити направлялись на адресу Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 06 лютого 2019 року та 01 квітня 2019 року (т. 2 а.с. 14-18).
З відповіді на вищезазначені інформаційні запити Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повідомило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що 22 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено рекомендованим листом на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оригінал виконавчого листа № 334/7954/13-ц від 22 червня 218 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя з постановою за вихідним номером № 6702 від 22 лютого 2017 року (т. 2 а.с. 11).
У липні 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення. 
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 433 ЦПК України про те, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Виходячи з обсягу долучених до заяви доказів, судом першої інстанції встановлено, що не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт поважності пропущення строку пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Так, судом повинна бути надана мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи. Судове рішення повинно бути обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції не навів обґрунтування відмови, обмежившись формальним посиланням на ненадання заявником належних та допустимих доказів.
Так, судом першої інстанції не надано оцінки обставинам, викладеним у заяві, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, судом першої інстанції не надано оцінки посиланням стягувача на те, що ними копію постанови про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого листа № 334/7954/13-ц отримано не було. 
В матеріалах справи також відсутні докази направлення Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області вищезазначеної постанови та оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача, зокрема, супровідний лист, реєстр поштових направлень. 
При цьому, неотримання виконавчого документа стягувачем об`єктивно унеможливлює пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
У статті 433 ЦПК України вказано на те, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Поважні причини - це ті обставини, що вказують  на безпосереднє унеможливлення або  ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, водночас виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.
Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив доводів заявника, не витребував матеріали виконавчого провадження, не з`ясував, коли банк і яким чином дізнався про втрату виконавчого листа, і чи дійсно відсутні підстави для поновлення строку.
Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, є такою, що винесена передчасно, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно із п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права,які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» – задовольнити частково. 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року у по цій справі – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 15 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: