ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14049/17                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агелес» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агелес» звернулося з позовом до суду, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25 вересня 2017 року №000771/26-15-14-01-03.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на час укладання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» договорів із контрагентами, останні були належним чином зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, тобто мали достатній об`єм правоздатності для укладання спірних угод. Також, позивачу не були відомі будь-які відомості про будь-які дефекти у правовому статусі його контрагентів, так як вони належним чином зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується загальнодоступними відомостями з реєстру. Окрім того, відсутність певних спеціалістів чи матеріально-технічної бази у контрагентів позивача жодним чином не свідчать про неналежність надання послуг, виконання робіт контрагентами. Крім того, усі законодавчо встановлені умови для формування податкового кредиту позивачем дотримано. Наголосив, що доводи відповідача є абсолютно необґрунтованими з огляду на відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, щодо притягнення контрагентів позивача до відповідальності за статтею 205 Кримінального кодексу України. Зазначає, що жодними нормативно-правовими актами не передбачено, що кількість осіб, задіяних у виконанні послуг, місце безпосереднього надання послуг, обґрунтування у замовленні таких послуг, тощо є істотними умовами договору надання послуг, без дотримання яких податковий орган має право визначати правовідносини як такими, що не можуть бути фактично реалізовані.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що у контрагентів позивача відсутні необхідні основні засоби та ресурси для надання на користь позивача з метою виконання умов договорів послуг. Також податковим органом в ході проведення перевірки встановлено товарний обрив, що свідчить про неможливість здійснення операцій, що задекларовані у податковій звітності, тобто відсутність реально вчинених господарських операцій та, як наслідок, юридичну дефектність відповідних первинних документів. Крім того, на думку податкового органу, деякі підприємства-контрагенти позивача зареєстровані на підставних осіб, які не мали відношення до діяльності підприємства та не здійснювали фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаних контрагентів. Виходячи з вказаних обставин, контрагенти позивача створювались та діяли з метою прикриття незаконної діяльності, що спростовує доводи позивача щодо виконання на його користь спірних операцій такими підприємствами-контрагентами та доводи щодо юридичної значимості первинних документів.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року вищевказаний адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Позиція податкового органу зводиться до того, що позивачем не надано усі необхідні первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій. Крім того, наголошує на відсутності основних засобів та трудових ресурсів, пояснення осіб щодо непричетності до господарської діяльності товариства.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Крім того, апелянтом подано клопотання, в якому просить замінити ГУ ДФС у м. Києві правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано ГУ ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до ГУ ДПС у м. Києві.
Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача ГУ ДПС у м. Києві її правонаступником ГУ ДПС у м. Києві та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для ГУ ДПС у м. Києві в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для ГУ ДФС у м. Києві.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 31 липня 2017 року по 18 серпня 2017 року на підставі направлень від 31 липня 2017 року №811/26-15-14-01-03, №812/26-15-14-01-03, №2606/26-15-14-03-03, №4812/26-15-14-04-06, №1723/26-15-14-06-03, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за ІІІ квартал 2017 року, на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13 липня 2017 року №6405, проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агелес» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 28 серпня 2017 року №370/26-15-14-01-03/34426956.
За результатами перевірки встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес»:
-          пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.6 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, пунктів 9.1 та 9.2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2.4, підпункту 2.7, пункту 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, пункту 6 підпункту 9.4 пункту 9, пункту 10, пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1999 року за №725/4018, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року встановлено його заниження на загальну суму 1614385,00 грн, у тому числі за 2014 рік в сумі 169506,00 грн, у тому числі за 2015 рік в сумі 346919,00 грн та за 2016 рік на суму 928454,00 грн та завищення фінансового результату до оподаткування (збитків) на суму 3021779,00 грн в т.ч. за 2015 рік на суму 1040173,00 грн та за 2016 рік на суму 1981606,00 грн;
-          пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1969518,00 грн, в т.ч. по періодах: листопад 2014 року 103333,90 грн, грудень 2014 року - 85006,21 грн, травень 2015 року - 183335,50 грн, липень 2015 року - 14504,50 грн, серпень 2015 року - 118504,17 грн, вересень 2015 року - 7334,17 грн, жовтень 2015 року - 116669,80 грн, листопад 2015 року - 60005,83 грн, грудень 2015 року - 53343,33 грн, січень 2016 року - 101676,90 грн, лютий 2016 року - 149071,50 грн, березень 2016 року - 170682,20 грн, квітень 2016 року - 170999,20 грн, червень 2016 року - 16672,50 грн, липень 2016 року - 91673,33 грн, серпень 2016 року - 81672,50 грн, вересень 2016 року - 183348,54 грн, жовтень 2016 року - 100008,00 грн, листопад 2016 року - 105004,57 грн, грудень 2016 року - 56669,17 грн;
-          статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме несвоєчасне надходження за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агелес» валютних коштів у розмірі 2400,00 євро (еквівалент 69151,36 грн) за договором №ABS-SU-7.1-05/2015 від 01 липня 2015 року із компанією JSC «Alna Business Solutions» (Литва).
На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №000771/26-15-14-01-03 від 25 вересня 2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Агелес» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2461898,00 грн, у тому числі за основним зобов`язанням у розмірі 1969518,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 492380,00 грн.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні первинні документи, які повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені, позивачем доведено факт придбання послуг із метою їх використання в господарській діяльності, тому позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість. Наголошено, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності в повному обсязі оскаржуваного  податкового повідомлення-рішення. Не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
У відповідності до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов`язкові реквізити.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 201.10  ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.
Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі також - Закон № 996-XIV).
Відповідно до статті 9 розділу 3 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з`ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку
Судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
З положень податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Крім того, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Приватним підприємством «Родімар» укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №ІС-02/10-2014/БП, згідно умов якого виконавець надає замовнику послуги із: консультаційного обслуговування щодо функціональності та бізнес-проектування інформаційної системи управління підприємством, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування щодо концептуального бізнес-проектування єдиної інформаційної системи управління підприємством та її функціональності та конфігурації, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 3750,55 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 625,09 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
Також, що 27 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зелений Хамелеон» укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №2707-15-ІТ-S, предметом якого є надання замовнику послуг із інформаційно-консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP ERP та консультаційні послуги з обслуговування інформаційної системи управління підприємством.
При цьому, замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 6500,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 1083,33 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
Крім того, 03 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Приватним підприємством «Джей Март» (виконавець) укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №150008, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги із інформаційно-консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP.
При цьому, замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 5135,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 855,83 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
З метою реалізації умов договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Приватним підприємством «Джей Март» (виконавець) підписано додаткову угоду №1 до договору від 01 жовтня 2015 року та додаткову угоду №2 до договору від 30 грудня 2015 року.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
26 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Експо» (виконавець) укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №02/2016-ІТ-А, предметом якого є надання замовнику послуг із інформаційно-консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP та консультаційні послуги з обслуговування інформаційної системи управління підприємством, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування щодо концептуального проектування інформаційної системи управління підприємством та щодо її функціональності та конфігурації, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 6750,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 1125,00 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 10 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
29 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес-Пріор» (виконавець) укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №04-15/ІТ, згідно умов якого виконавець надає замовнику консультаційні послуги з обслуговування інформаційної системи управління підприємством, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування інформаційної системи управління підприємством, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 5100,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 850,00 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агелес» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віва-Торг» (виконавець) укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №ІТ-04/15-БП від 28 квітня 2015 року, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги із консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP ERP, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що послуги із консультаційного обслуговування щодо функціональності та конфігурації програмного забезпечення SAP ERP, що надаються за цим договором, описані в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони можуть передбачити інші види послуг на умовах цього договору, про що укладається додаткова угода із зазначенням необхідних видів послуг. Послуги надаються виконавцем протягом строку дії даного договору (пункти 2.2-2.3 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей всіх укладених сторонами актів приймання-передачі послуг. Вартість послуг за цим договором є договірною.
Вартість послуг виконавця розраховується виходячи з фактичного часу, витраченого виконавцем для надання послуг замовнику та вартості одного людино-години. Вартість однієї людино-години консалтингу становить 4500,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 750,00 грн.
Кількість відпрацьованих людино-днів буде визначатись сторонами в актах приймання-передачі послуг на підставі затверджених сторонами звітів про фактично витрачений час та обсяг виконаних робіт виконавця (пункти 3.2-3.3 договору).
Вимогами пунктів 6.1, 6.2 договору передбачено, що за фактом надання послуг замовник підписує сформовані та надані виконавцем звіти про виконані роботи/надані послуги (форма звіту наведена в додатку №2 до договору). Надання послуг підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі послуг, який підписується виконавцем на основі затвердженого замовником відповідного звіту виконавця і надсилається замовнику. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання акта, або у випадку виявлення факту неналежного надання послуг, направити виконавцю мотивовану відмову.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії актів про надані інформаційно-консультаційні послуги, звіти про виконані роботи/надані послуги, податкові накладні, банківські виписки.
Доводи контролюючого органу зводяться до того, що існує юридична дефективність первинних документів, складених за результатом взаємовідносин між позивачем та контрагентами, з огляду на пояснення керівників деяких контрагентів, які вказали, що не мають відношення до створення, реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності контрагента. Зазначено про відсутність у контрагентів основних засобів, трудових ресурсів.
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником-платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг). 
Оцінюючи докази, надані сторонами, суди повинні мати на увазі, що сам факт наявності у позивача податкових накладних та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, а також те, що для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 809/1337/17.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №826/14619/13-а, від 14 серпня 2018 року у справі № 816/2045/17.
Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документи, складені за наслідками господарських операцій між позивачем та його контрагентами не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
При цьому, податковим органом не було спростовано реальності та достовірності наданих первинних документів, не надано доказів, які б вказували, що дані документи складено з порушеннями чи в супереч нормам чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення директорів контрагентів про непричетність до фінансово-господарської діяльності не може свідчити про фіктивність господарських операцій та неприйнятність первинних документів у податковому обліку позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 6 статті 78 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимог ч. 2 статті 77 КАС України, таких доказів як вироки надано не було.
При цьому, сам факт проведення досудового розслідування не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, внаслідок чого підлягає перевірці кожне податкове правопорушення і здійснення комплексного дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених, серед іншого, такою ухвалою, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій. 
Наведеною нормою встановлено межі обов`язковості вироку для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.
Об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб`єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.
Суд звертає увагу, що факт здійснення фіктивного підприємництва контрагентів позивача не встановлено вироком суду, а тому посилання контролюючого органу на наявність пояснень директорів контрагентів позивача суд не приймає до уваги.
Крім того, контролюючим органом не надано доказів, щодо наявності кримінальних проваджень в межах яких досліджуються питання щодо контрагентів позивача в частині того, шо господарські відносини позивача з даними підприємствами, які в подальшому і були досліджені під час проведення перевірки податковим органом, є фіктивними чи мають ознаки нереальних.
Між тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускаються контрагентами його контрагента, при цьому, позивач не може нести відповідальність за можливі негативні наслідки господарської діяльності його контрагентів, а тим більше за відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів.
Жодна посадова особа контрагентів позивача не визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, аргументи не можуть застосовуватися в якості доказів під час проведення податкової перевірки, а сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених між позивачем та його контрагентами.
Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і не обізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов`язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
На момент здійснення правовідносин підприємства-контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.
При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.
Окрім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб`єкта господарювання додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.
Колегія суддів наголошує, що підстави, які зазначені податковим органом в акті перевірки з урахуванням усіх наданих первинних документів позивачем, не є достатніми та належними для висновку про фіктивність господарських операцій та не узгоджуються з положеннями податкового законодавства.
Крім того, відповідно до висновку експертів від 30.09.2019 №14431/14432/19-71, ТОВ «Агелес» мало підстави для віднесення до складу податкового кредиту суму ПДВ, при цьому висноки акту перевірки №370/26-15-14-01-03/34426956 від 28.08.2017 документально не підтверджуються.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2017 року №000771/26-15-14-01-03прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 19.10.2020.

Головуючий-суддя:	А.Ю. Кучма	
 	 	
Судді:	В.О. Аліменко	
 	 	
 	Н.В. Безименна