Справа № 168/402/19 	Головуючий у 1 інстанції: Назарук О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/457/20  Категорія: 68 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
19 листопада 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Старовижівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області,про визнання батьківства та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 23 січня 2020 року, 
                                      В С Т А Н О В И В :
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зазначеним позовом.
Позивачка посилалась на те, що з липня 2012 року вони з відповідачем ОСОБА_3 проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. В іншому шлюбі відповідач на той час не перебував. У червні 2013 року як працівник військомату відповідач був направлений для виконання службових обов`язків в м. Київ, а вона, будучи вагітною, залишилась проживати в с. Замшани, Ратніського району, Волинської області. 
Крім того, позивач вказувала, що ОСОБА_3 було відомо про її вагітність, однак, до народження дитини він її не відвідував, а спілкувався з нею лише по телефону. Після народження дочки ОСОБА_4   ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач приїзджав до неї 23 листопада 2013 року і своє батьківство щодо їх дитини не заперечував.
Так, як вони з відповідачем у шлюбі не перебували, дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі частини 1 статті 135 СК України за її вказівкою. 
Також позивач зазначала, що відповідач відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 
У зв`язку з наведеним просила визнати відповідача ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_5 , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 23 січня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано відповідача ОСОБА_3 , батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки смт. Стара Вижівка Волинської області.
Ухвалено внести зміни до актового запису № 80 від 18 грудня 2013 року про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки смт. Стара Вижівка Волинської області, посвідченого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старовижівського районного відділу управління юстиції Волинської області, та у графі «Батько» вказати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, діючи в межах наданих повноважень, представник відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення суду незаконним, прийнятим судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення не є обґрунтованим, ухвалене судом першої інстанції без повного і всебічного зясування обставин справи та належної оцінки доказів.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавала.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що докази надані позивачем і досліджені в судовому засіданні, свідчать про наявність достатніх підстав неспростованих відповідачем ОСОБА_3 для визнання його біологічним батьком дочки позивачки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  для внесення відповідних змін до актового запису про її народження та стягнення аліментів на її утримання в користь ОСОБА_1 .
Такий висновок суду є правильний.
Згідноч.2, 4 ст. 128, ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
З письмових доказів наявних в матеріалах справи, показів свідків, допитаних судом першої інстанції, встановлено, що сторони по справі разом проживали з літа 2012 року до червня 2013 року без реєстрації шлюбу, як подружжя в с. Замшани, Ратніського району, Волинської області у будинку, який орендував відповідач. ОСОБА_3 було відомо про вагітність позивачки та народження дитини і на той час він не заперечував свого батьківства, однак спільну заяву з матір`ю дитини про реєстрацію його як батька в органи РАЦСу не подав.
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старовижівського РУЮ Волинської області за актовим записом №80, вбачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 6).
Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів її матері ОСОБА_1 , оскільки сторони в справі не перебували у зареєстрованому шлюбі, і ця обставина сторонами спору не заперечується.
Згідно роз`яснень викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Тобто питання щодо встановлення батьківства суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. 
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
З матеріалів справи, слідує, що жодна з вказаних експертиз не була проведена судом першої інстанції із-за неявки відповідача у судові засідання, про час і місце яких він був повідомлений належним чином.
У зв`язку із наведеним, для повного та всебічного розгляду справи за клопотанням позивача ОСОБА_1 , ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 травня 2020 року було призначено молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 
- Чи є кровне споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої матір`ю ОСОБА_1 .? 
- Чи є ОСОБА_3 біологічним батьком дитини – ОСОБА_5 , народженої матір`ю ОСОБА_1 .?
Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Львів, вул. Конюшинна (Збиральна), 24).
Зобов`язано відповідача ОСОБА_3 разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивача ОСОБА_1 у визначений експертами час з`явитися в експертну установу для відібрання біологічних зразків.
Однак, відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомлений про дату проведення експертизи, у експертну установу не прибув, зіславшись на зайнятість на роботі зумовлену службовими обставинами, та не попередив про це позивача ОСОБА_1 , яка вчасно з дитиною зявилась на виклик експерта для відібрання біологічних зразків (т. 1 а.с. 247-251).
У зв`язку з наведеними обставинами 05 жовтня 2020 року експертним закладом ухвалу апеляційного суду було повернуто без виконання.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Отже беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 без належного обґрунтування та надання відповідних доказів про неможливість з`явитись в експертну установу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, фактично ухилився від її проведення, то колегія суддів вважає, що з урахуванням інших наявних доказів та вимог ст. 109 ЦПК України, визнання судом першої інстанції факту батьківства відповідача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, проведеного відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старовижівського районного управління юстиції у Волинській області 18 грудня 2013 року № 80, є цілком підставним та відповідає вимогам чинного законодавства.
Оскільки, було встановлено факт батьківства відповідача, то з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття. 
Отже, зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, які судом правильно застосовані.
Таким чином, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд
                                          У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 23 січня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді