П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1695/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
22 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської  районної державної адміністрації  Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року  (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської  районної державної адміністрації  Житомирської області про визнання неправомірними розпорядження та закриття рахунку, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації  Житомирської області про визнання неправомірними розпорядження та закриття рахунку, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в судовому порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
31 серпня 2020 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 вересня 2020 року, з урахуванням ст.306, ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін,  виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації  Житомирської області як малозабезпечена сім`я. 
Позивачу з 01.05.2019 по 31.10.2019 було призначено допомогу як малозабезпеченій сім`ї, а чоловіку, як особі, що здійснює догляд за інвалідом 1 групи. 
Листами №К-326/21 від 05.12.2019 та  №К-327/21 Новоград-Волинська районна державна адміністрація повідомила позивача про те, що Обласним центром з нарахування та виплати соціальних виплат проводиться перерахунок коштів які підлягають поверненню до бюджету. (а.с. 8, 9)
Листом №3254 від 26.12.2019 відповідач надіслав позивачу  копію розпорядження від 21.11.2019 про закриття рахунку.
Листом №192/05 від 24.01.2020 відповідач повідомив позивача про те, що в результаті уточненого проведеного перерахунку виплати допомоги малозабезпеченим сім`ям  виникла переплата  в розмірі 21053,18 грн. (а.с. 13)
Вважаючи таке розпорядження протиправним, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В положенні статті 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям здійснюється відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1768-III "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям"( далі - Закон №1768, в редакції чинній а час виникнення спірних павовідносин)
Право на державну соціальну допомогу мають  малозабезпечені  сім`ї, які постійно проживають на території України ( ст. 3 Закону №1768).
Зокрема, відповідно до статті 1 Закону №1768 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Порядок надання такої допомоги регламентується статтею 4 Закону №1768,  зокрема: Заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.
До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються:
документ, що посвідчує особу;
довідка про склад сім`ї.
декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів);
довідка про наявність та розмір земельної частки (паю);
Форми заяви, довідки про склад сім`ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.
Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.
Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.
Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250 ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної    допомоги малозабезпеченим сім`ям ( далі -  Порядок № 250)
Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності прийняття спірного розпорядження, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу з 01.05.2019 по 31.10.2019 було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно поданої заяви від 06.05.2019.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 25 Порядку №250 виплата раніше призначеної соціальної допомоги  припиняється:
- якщо сім`єю приховано або навмисно подано  недостовірні  дані  про її доходи та майновий стан,  що вплинули на встановлення права  на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були  надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення;
- у разі переїзду сім`ї в іншу місцевість та настання обставин,  що унеможливлюють виплату  соціальної  допомоги  (зокрема,  смерть  одинокої  особи),  -  з  місяця,  що  настає  за місяцем,  в якому  відбулися зміни;
- за заявою уповноваженого представника сім`ї -  з  місяця,  що  настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою;
- у  разі  припинення  реєстрації  як  безробітної  особи,  яка  включена   до   складу  сім`ї,  з  причин,  передбачених  абзацами  шістнадцятим  (крім  припинення реєстрації у разі працевлаштування  самостійно), вісімнадцятим - двадцять  першим  підпункту  1,  підпунктами  2  і  3  пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації  безробітних та  ведення обліку осіб,  які  шукають  роботу,  затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня  2018  р.  N792 ( 792-2018-п ),  -  з  місяця,  наступного за місяцем, у якому  припинено   реєстрацію   безробітного,   за   інформацією  центрів  зайнятості.
Тобто, вказані підстави для відмови є вичерпними.
Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваного Розпорядження від 21.11.2019 підставою для припинення виплати позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям вказано: "в зв`язку з  виїздом за межі України чоловіка" (а.с.11).
Жодних інших підстав для припинення виплати допомоги оскаржуване Розпорядження не містить.
Судова колегія зауважує, що зміст заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, з якою позивач зверталась до відповідача, не містить жодного переліку обставин, про які має повідомляти заявник, що відповідало б принципу правової визначеності та дозволяло б заявнику узгодити свою поведінку з вимогами нормативно-правового акту (фактично заявник на власний розсуд має визначати обставини, про які слід повідомляти відповідний державний орган); не визначає обов`язку щодо повідомлення відповідача про перетин державного кордону України.
Окрім того, Декларація  про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що була  подана ОСОБА_1  разом із заявою від 06.05.2019 не містить  обов`язку повідомляти про виїзд за межі кордону України заявниці чи членів її сім`ї.
Апелянт, як на підставу для припинення виплати спірної допомоги  посилається на п. 10 та п. 28 Порядку №250 "Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям".
Однак, колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на п. 10 Порядку №250, оскільки даною нормою встановлено випадки, коли соціальна допомога не призначається, однак предметом спору є не відмова у призначення допомоги, а рішення відповідача про припинення виплати раніше призначеної   соціальної допомоги.
Приписами п. 28 вищевказаного порядку визначено:  Якщо  сім`єю  приховано або навмисно подано недостовірні  дані про її доходи та майновий стан,  що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру,  внаслідок  чого  були  надміру виплачені кошти, органи соціального  захисту населення:
- визначають обсяг  надміру  виплачених  коштів та встановлюють  строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї;
-   повідомляють уповноваженого   представника   малозабезпеченої  сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;
-  у разі  врахування  надміру  виплачених  коштів  при  виплаті  соціальної  допомоги  у  наступні  періоди   провадять   щомісячні  відрахування на  підставі  своїх  рішень  у  розмірі  не  більш як  20 відсотків суми, що підлягає виплаті;
-  у разі неповернення надміру виплачених коштів  добровільно  в  установлені  строки  вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Суд зауважує, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.
Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано до суду належних доказів, що виїзд чоловіка позивача за межі України вплинув на доходи та майновий стан сім`ї позивача.
Колегія суддів не бере до уваги як докази довідку виконавчого комітету Ярунської сільської ради Новоград - Волинського району, Житомирської області про склад сім`ї від 22.04.2019 року № 642, оскільки вказана довідка не була надана до суду першої інстанції, та їй не надавалась оцінка при прийнятті оскаржуваного рішення, а також копію пояснень голови Ярунської сільської ради, Новоград - Волинського району, Житомирської області, яке апелянт надав до суду апеляційної інстанції, як докази на підтвердження своїх доводів, оскільки таке пояснення було відібрано  СТ.ДОП Новоград - Волинського ВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Лебігою В.А. 24.06.2020 року, тобто після прийняття рішення судом першої інстанції, тому в силу вимог ст. 308 КАС України вказані докази не можуть братись до уваги судом апеляційної інстанції, як доказ.
Враховуючи вищенаведені обставини справи та докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті рішення про закриття рахунку та, як наслідок, припинення призначеної позивачу згідно заяви  від 06.05.2019 виплати допомоги, відповідач діяв не у порядку та не у спосіб, встановлений законодавством України, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову та поновлення виплати допомоги з 01.05.2019 року.
Оцінюючи позицію апелянта, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської  районної державної адміністрації  Житомирської області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.